Bianca Jagger | |
---|---|
![]() | |
Rodné jméno | Blanca Pérez-Mora Macias |
Narození | 2. května 1945 (79 let) Managua |
Alma mater | Pařížský institut politických věd |
Povolání | společenská celebrita, modelka a herečka |
Ocenění | Cena za správný život (2004) |
Nábož. vyznání | katolicismus |
Choť | Mick Jagger (1971–1978) |
Děti | Jade Jagger |
Příbuzní | Assisi Jackson, Amba Jackson a Ray Fillary (vnoučata) |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Bianca Jagger (* Blanca Pérez-Mora Macías; 2. května 1945)[1][2][3] je nikaragujská obhájkyně sociálních a lidských práv a bývalá herečka. V současnosti Jagger působí jako velvyslankyně dobré vůle Rady Evropy, zakladatelka a předsedkyně Nadace Biancy Jagger pro lidská práva, členka rady výkonných ředitelů Amnesty International USA[4] a správkyně nadace Amazon Charitable Trust.[5]
V letech 1971–1978 byl jejím manželem Mick Jagger.
Jagger se narodila v Manague v Nikarague. Její otec byl úspěšný dovozce a vývozce a matka byla ženou v domácnosti.[6] Rozvedli se, když bylo Biance deset let, a ona zůstala s matkou, která se s malým příjmem musela starat o tři děti. V šestnácti letech si změnila jméno z Blancy na Biancu.[1] Získala stipendium na studium politických věd na pařížském Sciences Po. Ovlivnil ji také Gándhího nenásilný aktivismmus a obecně východní filosofie. Hodně cestovala po Indii.
Bianca se s Mickem Jaggerem seznámila na večírku po koncertu The Rolling Stones ve Francii v září 1970.[7] 12. května 1971, když byla ve čtvrtém měsíci těhotenství, byli při římskokatolickém obřadu ve francouzském Saint-Tropez oddáni a Bianca se tak stala Mickovou první a jedinou manželkou. Jejich jediné dítě, dcera Jade, se narodila 21. října 1971 v Paříži. V květnu 1978 podala Bianca žádost o rozvod z důvodu Mickovy nevěry s modelkou Jerry Hall.[8][9] Bianca později prohlásila: „Moje manželství skončilo na svatební den.“[10]
Mimo rozsáhlé charitativní činnosti měla Jagger v 70. a na počátku 80. let minulého století pověst bohaté cestovatelky a časté účastnice večírků a veřejnost ji měla povědomě spojenou také s newyorským nočním klubem Studio 54. Byla známá také jako kamarádka popového umělce Andyho Warhola.
Jagger má dvojí občanství – je naturalizovanou britskou občankou a také občankou Nikaraguy.
Jagger má díky dceři Jade dvě vnučky, Assisi Lolu (narozenou v roce 1992) a Ambu Isis (narozenou v roce 1996), a vnuka narozeného v roce 2014. V roce 2014 se díky vnučce Assisi stala prababičkou.[11]
V květnu 2012 vyvolala Jagger menší kontroverzi, když se během představení opery Einstein on the Beach od Philipa Glasse v londýnském Barbicanu fotila s bleskem.[12]
V roce 1981 byla Jagger členkou delegace amerického Kongresu do uprchlického tábora OSN v Hondurasu.[13][14] V jednu chvíli během oficiální návštěvy viděli všichni členové výpravy, jak asi 40 zajatých uprchlíků odvádí eskadra smrti se zbraní v ruce směrem k Salvadoru.[13] Jagger a delegace, vyzbrojená pouze fotoaparáty[14] sledovala komando podél řeky směrem k hondurasko-salvadorské hranici. Když se obě skupiny k sobě dostaly dostatečně blízko, Jagger se zbytkem týmu na členy eskadry vybavené puškami M16 zakřičeli: „Budete nás muset zabít všechny!“. Únosci zvážili situaci, přistoupili ke skupině, zbavili ji fotoaparátů a zajatce propustili.[14] V pozdějších rozhovorech[13] Jagger na tuto událost vzpomínala jako na „zlomový bod v mém životě“.[14]
Bianca Jagger založila Nadaci Biancy Jagger pro lidská práva, které předsedá. Do Nikaraguy se vrátila, aby po zemětřesení v roce 1972, které zničilo hlavní město Managua a zanechalo po sobě více než 10 000 mrtvých a desetitisíce lidí bez domova, vyhledala své rodiče.
Na začátku roku 1979 navštívila Jagger Nikaraguu s delegací Mezinárodního červeného kříže a byla šokována brutalitou a útlakem, které tam páchal Somozův režim. Tato zkušenost ji přiměla, aby se angažovala v otázkách spravedlnosti a lidských práv.
V osmdesátých letech se po sandinistické revoluci angažovala proti tamní americké vládní intervenci. Vystupovala také proti trestu smrti a hájila práva žen a původních obyvatel Latinské Ameriky, zejména kmene Janomamů v Brazílii proti invazi těžařů zlata. Zastávala se obětí konfliktů v Bosně a Srbsku. Její texty byly publikovány v několika novinách (včetně The New York Times a Sunday Express). Od konce 70. let spolupracovala s mnoha humanitárními organizacemi včetně Amnesty International a Human Rights Watch.
Byla také členkou Pracovní skupiny pro dopadení válečných zločinců dvacátého století a správkyní nadace Amazon Charitable Trust. Přednesla projev v londýnské Westminsterské katedrále na začátku zádušní mše za Brazilce Jeana Charlese de Menezese, který byl ve vlaku londýnského metra osmkrát postřelen poté, co si jej spletli se sebevražedným atentátníkem. V březnu 2007 se zapojila do kampaně Sarah Teather za uzavření Guantánama.
V březnu 2002 Jagger odcestovala do Afghánistánu spolu s delegací čtrnácti žen, jež byla zorganizována organizací Global Exchange na podporu afghánských ženských projektů. Dne 16. prosince 2003 byla Jagger jmenována velvyslankyní dobré vůle Rady Evropy.
V letech 2007–2009 byla předsedkyní Světové rady budoucnosti. 7. července 2007 Jagger vystoupila na německé odnoži Live Earth v Hamburku. V červenci 2008 podepsala petici katolickým biskupům Anglie a Walesu, aby umožnili širší slavení tradiční latinské mše. V lednu 2009 Jagger promluvila k asi 12 000 lidí, kteří se na Trafalgarském náměstí sešli na protest proti nedávné izraelské ofenzívě v Gaze.[15]
Je „poslem“, přesněji řečeno vyslankyní, ekologické organizace 350.org.[16]
Působila jako globální velvyslankyně Mezinárodního svazu ochrany přírody pro Bonnskou výzvu, což je celosvětové úsilí o obnovu 150 milionů hektarů degradované a odlesněné půdy na světě do roku 2020.
Dne 8. října 2010 vystoupila na témata nezávislosti na ropě a „Zločiny proti současným a budoucím generacím“ na světové konferenci Association for the Study of Peak Oil and Gas.[17]
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Bianca Jagger na anglické Wikipedii.