Aleko | |
---|---|
Алеко | |
![]() Sergej Rachmaninov (1892) | |
Základní informace | |
Žánr | opera |
Skladatel | Sergej Rachmaninov |
Libretista | Vladimir Ivanovič Němirovič-Dančenko |
Počet dějství | 1 |
Originální jazyk | ruština |
Literární předloha | Alexandr Sergejevič Puškin: Cikáni |
Datum vzniku | 1891–1892 |
Premiéra | 19. května 1893, Moskva, Bolšoj těatr |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Aleko je kompletní opera od Sergeje Rachmaninova. Ruské libreto, které napsal Vladimir Ivanovič Němirovič-Dančenko, je adaptací na poemu Cikáni od Alexandra Sergejeviče Puškina. Opera byla napsána v roce 1892 jako absolventská práce pro moskevskou konzervatoř (Moscow Conservatory), dílo získalo zlatou medaili za nejlepší práci roku 1892. Premiéry se opera dočkala v Moskvě 19. května 1892 (respektive 27. dubna 1892 podle ruského kalendáře).
Velké divadlo v Moskvě uvedlo premiéru 19. května 1983 (27. dubna podle původního datování v Rusku) 1893 v Moskvě.
Skladatel osobně dirigoval představení v divadle v Kyjevě a to 18. září (resp. 30. října 1893). Představení se zúčastnil Petr Iljič Čajkovskij. Rachmaninov se chtěl zúčastnit koncertu Čajkovského Patetické symfonie 16. září (resp. 28. října), ale nakonec nebyl přítomen, protože musel odcestovat vlakem na další představení Aleka které dirigoval.[1]) K výročí prvního uvedení opery a to 19. května (resp. 27. dubna 1899) v (Tauride Palace) v Petrohradě se představil Feodor Chaliapin v titulní roli, za využití sboru a baletu.
První představení z zahraničí se odehrálo v Anglii 15. července 1915 v londýnské opeře pod taktovkou Vladimira Rosinga.[2]
Role | hlasové zařazení | moskevská premiéra obsazení 9. května 1893 (dirigent: Ippolit Al'tani) |
Kievská premiéra obsazení 18. října 1893 (dirigent: Rachmaninoff) |
St. Petersburg premiéra obsazení 27. května 1899 (dirigent: Rachmaninoff) |
---|---|---|---|---|
Aleko | baryton | Bogomir Korsov | Bobrov | Feodor Chaliapin |
Mladý cikán | tenor | Lev Klementyev | Borisenko | Ivan Yershov |
Zemfira | soprán | Mariya Deysha-Sionitskaya | Eigen | Mariya Deysha-Sionitskaya |
starý muž, otec Zemfiry | bas | Stepan Vlasov | Levitsky | Frey |
Cikánská žena | contralto | Shubina | Tomskaya | |
Sbor, vedlejší role: Cikáni |
Stejně jako ostatní dvě opery Rachmaninova se, Aleko snaží najít svůj vlastní kompoziční styl, nezávislý na starém systému číslované opery.
„ | Byl jsem jeden z hráčů v orchestru a během zkoušek jsme nejen obdivovali, ale byli jsme šťastní a hrdí, že můžeme hrát tak odvážné harmonie a já ho už v té době považoval za hudebního reformátora. | “ |
— Michael Bukinik, ze vzpomínek na Rachmaninovy zkoušky opery na konzervatoři.[3] |
„ | Postrádá dramatickou tendenci v a libretto je nerychlo splácaný „mišmaš“. | “ |
— Geoffrey Norris[3] |
„ | Samozřejmě, jsou tam chyby, ale ty jsou převáženy originalitou hudebního projevu a je jisté, že můžeme ještě mnoho očekávat od tak talentovaného skladatele. | “ |
— moskevský kritik[4] |