La xapa és una làmina prima de metall de gruix d'1 a 12 mm, obtinguda per laminació. Normalment s’obté per laminatge repetit d'un lingot de metall. La xapa bàsica es transporta en rotlles (en l'argot sovint anomenades coil, segons la paraula anglesa) o en plaques, després d'un primer tall.[1]
La xapa pot ser de qualsevol metall que sigui mal·leable, és a dir que permeti fabricar en làmines molt primes. La xapa bàsica generalment necessita encara diverses transformacions fins a ser apte a l'ús definitiu: tallar, estampar, embotir, encunyar, plegar… Segueixen tractaments superficials contra l'oxidació i corrosió o per a raons estètiques, com ara cromats, pintures, galvanitzats, etc.[2]
Hi ha dues tècniques principals per fabricar xapa: el laminatge fred i el laminatge calent, que donen 'aguant i força diferents al producte final. Es distingeix entre xapes primes (< 3 mm) o gruixudes (> 3 mm) en funció del seu gruix. Com ja s'ha dit, es fa una diferenciació entre xapes primes (gruix inferior a 3 mm) fabricades amb més freqüència en tires enrotllades de gruix que oscil·la entre els 3 a 8 mm i finalment plaques pesades, el gruix de les quals pot arribar als 300 mm.[3]
Aquesta diferenciació es basa en uns processos de fabricació més o menys elaborats, tanmateix, tot comença amb la producció d’una placa a laminar. Generalment, aquesta s’obté directament per colada contínua o mitjançant un rodet a partir d’un lingot. Per millorar la qualitat de la superfície, es pot quadrar a una profunditat d’uns 15 mm, a les cares superior i inferior.[4]
La xapa té moltes aplicacions, entre altres :
La xapa perforada s'utilitza, entre altres coses, en els processos de cribratge de les grans, estofar malt o llúpol, el rentat de minerals i fabricació de paper. Es transforma en peces que s’utilitzen en el muntatge de rentadores, assecadores, escorredores o en premses filtrants per a fàbriques de sucre, refineries i destil·leries. L'empresa Krieg & Zivy a Montrouge (Hauts-de-Seine), especialista en xapa perforada en totes les seves formes, es va llançar el 1897 en la creació de mobles d’exterior equipats amb taules i coixins de seient calat.[5]
La xapa d’acer desossada es transforma en particular en eines de reixeta.[5] També s'empra cobreix diversos suports utilitzats per al desgranat mecànic de grans, llavors i llegums.
La fabricació de xapa habitualment compleix uns requisits estrictes. Tanmateix, l'estat superficial d'una xapa d'automòbil s'ha de controlar rigorosament durant tot el procés. : si la seva rugositat és insuficient, és impossible pintar la xapa perquè la pintura no s’adhereix. Per contra, si l'alleujament és excessiu, la carrosseria acabada corre el risc de presentar una aparença de "pell de taronja" que desagrada al consumidor.[6]
Per tant, el rotlle del laminador es textura, per exemple mitjançant un feix d’electrons (procés “EBT”), per tal d’imprimir de forma deliberada i precisa la rugositat necessària i suficient directament a la xapa.
Hi ha diferents tipus de xapa. Es poden distingir segons :[7]
![]() |
A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Xapa |