En matemàtiques el teorema del valor intermedi estableix que si la funció y=f(x) és contínua en [a,b], i u és un valor entre f(a) i f(b), llavors hi ha, com a mínim, un c ∈ [a,b] tal que f(c) = u.
En el cas de u=0, el teorema es coneix també amb el nom de teorema de Bolzano.
Intuïtivament es pot dir que si una funció va des d'un valor inicial fins a un altre de final, i és contínua, ha de passar per tots els valors intermedis. Això representa la idea que la gràfica d'una funció contínua en un interval tancat es pot dibuixar sense aixecar el llapis del paper.
No s'ha de confondre amb el teorema del valor mitjà, que diu que, si la funció és derivable, hi ha un punt de l'interval on el pendent coincideix amb el pendent mitjà.
Si és una funció contínua i u és un nombre real tal que f(a) < u < f(b) o f(a) > u > f(b). Llavors per algun c ∈ [a,b], f(c) = u.
També es pot definir de forma equivalent dient que: si és un intervalcompacte [a,b] dins el conjunt dels nombres realsR i és una funció contínua, llavors el conjunt imatge és també un interval i conté, o bé [f(a),f(b)], o conté [f(b),f(a)]; és a dir,
,
o
.
El teorema es compleix gràcies a la completesa dels nombres reals. En el cas dels nombres racionals és fals. Per exemple, la funció f(x) = x^2 - 2, definida per a x ∈ Q, satisfà i . En canvi no hi ha cap nombre racional tal que .
Es demostrarà el primer cas ; el segon és similar.
Sia . Llavors no és buit (ja que ) i té una fita superior. Per tant, per la propietat de completesa dels nombres reals, el suprem existeix. Es tracta de veure que .
Se suposa primer que . Llavors , per tant hi ha un tal que sempre que , donat que és contínua. Però llavors sempre que (és a dir per en ). Per tant és una fita superior de , però això és una contradicció donat que és el suprem (la més petita de totes les fites superiors) i .
Tot seguit se suposa que . Altre cop, per continuïtat, hi ha un tal que on . Llavors per en i hi ha nombres més grans que per als quals , la qual cosa és, un altre cop, contradictòria amb la definició de .
El teorema rarament s'aplica amb nombres concrets; en canvi dona algunes caracteritzacions de les funcions contínues. Per exemple, sia on és una funció contínua i fitada definida en R. Llavors es pot afirmar que s'anul·la almenys en un punt. Per a veure-ho, es té en compte el següent:
Com que és fitada, es poden triar i . Clarament i . Si és contínua, llavors també ho és. Com que és contínua, s'hi pot aplicar el teorema del valor intermedi i establir que ha de valer 0 en algun punt entre i . Aquest resultat demostra que la gràfica de qualsevol funció contínua fitada en R ha de tallar la gràfica de la funció identitat .