![]() ![]() | |
![]() ![]() | |
Tipus | ètnia ![]() |
---|
Els oneida són una nació de la Confederació Iroquesa, el qual nom prové d’o-nē-yot-de-á:gá "gent de la pedra", que deriva de la roca de granit que es trobava vora un dels seus poblats. Vivien a Nova York, i actualment encara hi viuen, però també a London (Ontario) i a la Reserva Oneida de Green Bay (Wisconsin).[1]
El 1960 eren 1.070 al Canadà, 974 a Nova York i 3.612 a Wisconsin. El 1990 hi havia 5.000 al Canadà i uns 200 parlants de la seva llengua segons Asher. Segons el cens dels EUA del 2000, hi havia 15.361 a Nova York i 920 a Wisconsin, i 4.930 a la Reserva Oneida d'Ontario.
El 1838 Daniel Bread (1800-1873) va ajudar a negociar un tractat per als Oneida a Wisconsin, afirmant la seva intenció de mantenir el seu espai territorial per la seva comunitat.[2] La quantitat de terra havia estat reduïda pels USA, tal com els havia passat als indis Menominee a Stockbridge.
Cornelius Hill va succeir a Daniel Bread com a cap després de la seva mort el 1873.[3] Durant dècades va lluitar contra la reubicació dels Oneida, així com la privatització de les terres comunes d'acord amb la Dawes Act de 1887,[4] que ho va permetre després d'un període de confiança de 25 anys. Hill, però, tenia la seu a Wisconsin i va morir el 1907, aparentment durant el període de confiança que expiraria al voltant de 1920. Després de la mort de Hill, William Rockwell, un conservador, va dirigir els Oneida a Nova York des de 1910 fins a 1960.[5]
Les dones activistes Oneida van impulsar les reivindicacions de terres tribals a principis del segle xx. Laura "Minnie" Cornelius Kellogg i el seu marit advocat, i Mary Cornelius Winder i la seva germana Delia Cornelius Waterman (de la nació índia d'Oneida de Nova York) van ser especialment influents a partir de 1920 en les reclamacions de terres.[6] Les dones treballaven des de casa seva a Prattsburg, Nova York i Oneida, Wisconsin.[5] Després de la Indian Reorganization Act de 1934,[7] Winder i la seva germana van contactar amb els Oneida de Wisconsin, i ambdues branques americanes de la nació van impulsar conjuntament la seva reivindicació de terres. En aquell moment, els Oneida restants a Nova York no tenien terra, i estaven subjectes als Onondaga compartint la seva reserva.[5] Van aprofitar l'aprovació de la Indian Claims Commission de 1946,[8] per presentar reclamacions contra el govern dels EUA.[5]
Grups |
|
---|---|
História i Cultura |
|
Litigació |
|