La mitologia asteca és l'antiga mitologia de la civilització asteca. Aquesta mitologia té algunes característiques en comú amb la mitologia maia malgrat que siguen diferents.[1] Els asteques, originalment, eren una de les tribus nahues, i quan van arribar a la vall de Mèxic, portaven els seus propis déus. El més important n'era l'Huitzilopochtli, que significa "el colibri esquerre"; no obstant això, segons la Laurette Sejourne, en el llenguatge esotèric nàhuatl, es pot traduir com a "l'ànima del guerrer que ve del paradís".[2] En arribar a la vall de Mèxic, o vall de l'Anahuac, els asteques van provar d'incorporar-se la cultura i els déus de les civilitzacions més avançades que ja estaven establertes i la de civilitzacions més antigues com la tolteca; així, van incloure Tlaloc, Tezcatlipoca i Quetzalcoatl. Tanmateix, alguns dirigents asteques com Tlacaelel van modificar la història per posar-hi el seu déu tribal Huitzilopochtli al mateix nivell que els altres déus nahues. A mesura que els asteques van començar a conquerir altres pobles, van anar acceptant nous déus, i enllaçaren les seves històries amb la dels déus que ja tenien. Estudiosos com en Miguel León-Portilla suggereixen que, en l'època de la conquesta, els asteques estaven en un procés de sincretisme,[3] en què tots els déus serien només expressions de les potències d'una deïtat principal, Ometéotl/Omecihuatl.
Aquesta és una antiga parella de déus, que literalment significa 'Senyor dos', 'Senyora dos', però normalment es tradueix com "el nostre senyor/senyora de la dualitat" i implica un déu amb característiques femenines i masculines. Aquest déu és molt més antic que la civilització nahua i, segons algunes llegendes, és l'origen de tots els déus. El poble difícilment el coneixia, però entre les classes superiors se li rendia una espècie de culte. Altres noms que rebia era "El senyor del prop i junt", "L'inventor de si mateix", i "El senyor de la nostra carn".
Una característica d'aquesta religió era que els déus que acompanyaven a Ometeotl eren mortals.[4]
Ometeotl ho creà tot. Després de ser creats, quatre déus batallaren entre ells durant eres amb l'objectiu de dominar l'univers: Quetzalcóatl, Tezcatlipōca, Tlàloc i Chalchitlicue.
El primer món fou governat per Tezcatlipoca i durà uns 676 anys. Estava habitat per gegants. Quetzalcoatl li llevà el poder llançant-lo al mar i exterminant la població de gegants baix la forma d'un jaguar gegant.
El segon món fou governat per Quetzalcoatl. Estava habitat per humans. Tezcatlipoca es venjà d'aquest creant una enorme tempesta que arrasa tot i transforma misteriosament els habitants en micos.
El tercer món fou governat per Tlaloc i fou destruït per Quetzalcoatl amb una pluja ígnia.
El quart món fou governat per Chalchiuhtlicue i habitat per humans. Un diluvi el destrueix desfent muntanyes i transformant els humans en peixos.[5]
El món actual fou creat per Quetzalcoatl i Tezcatlipoca després que aquests es reconciliaren. Inicialment hi havia el cel sense llum i buit i la terra.[6]
|
![]() ![]() ![]() ![]()
|
La Terra està situada, segons els mites dels asteques, entre una sèrie de nivells celestes i uns mons inferiors.[11]