𒀭𒀫𒌓 ![]() | |
---|---|
![]() Marduk i el seu drac en la impressió d'un segell cilíndric de Babilònia ![]() | |
Tipus | déu Rei dels Déus ![]() |
Context | |
Mitologia | mitologia sumèria ![]() |
Dades | |
Gènere | masculí ![]() |
Família | |
Cònjuge | Sarpanit ![]() |
Mare | Damgalnuna ![]() |
Pare | Ea ![]() |
Fills | Nabu ![]() |
Altres | |
Part de | religió babilònica ![]() |
Equivalent | Júpiter i Baal ![]() |
Marduk (en accadi AMAR.UTU, a la Bíblia Merodach מְרֹדַךְ) fou la deïtat tutelar de Babilònia.
Quan Babilònia es convertí en la capital de Mesopotàmia, la deïtat patrona de Babilònia fou elevada a nivell de déu suprem. Per a explicar com Marduk va arribar al poder es va escriure l'Enuma Elix, que conta la història del naixement de Marduk, les seves gestes heroiques, i com va arribar a convertir-se en el senyor dels déus. Això es pot veure com una forma d'apologies mesopotàmiques.
Durant el període hammurabi, Marduk va ser associat astrològicament amb el planeta Júpiter.[1]
El nom Marduk era probablement pronunciat Marutuk.[2] L'etimologia del nom Marduk es conjectura com un derivat d'amar-Utu ("fill immortal d'Utu" o "vedell de bou del déu solar Utu").[3] L'origen del nom Marduk podria reflectir-se en una genealogia anterior, o haver tingut vincles culturals amb l'antiga ciutat de Sippar (el déu de la qual era Utu), que data del tercer mil·lenni aC.[4]
Segons l'Enuma Elix, Marduk era el déu de la tempesta que va destruir Tiamat i Kingu, els dracs del caos, adquirint així el poder suprem. Reconegut com a creador de l'univers i de la humanitat, déu de la llum i del foc, i com a amo del destí, va adquirir tanta importància que va rebre cinquanta títols de glòria. Més tard se'l va anomenar simplement Baal, que significa "Senyor".[5]
![]() |
A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Marduk |