![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 22 novembre 1935 ![]() Madrid ![]() |
Activitat | |
Ocupació | actriu, actriu de cinema, vedet, actriu de teatre ![]() |
Activitat | 1953 ![]() ![]() |
Família | |
Cònjuge | Javier Aguirre Fernández (1993–2019) ![]() |
Lloc web | esperanzaroy.com ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Esperanza Fuentes Roy (Madrid, 22 de novembre de 1935) és una actriu i vedet espanyola.[1] A l'escena teatral, ha combinat el seu treball en temes de musicals com Por la calle de Alcalá (1983), amb peces de teatre clàssic com Así que pasen cinco años, de García Lorca, La dama boba, de Lope de Vega, La Malquerida de Jacinto Benavente o Divinas palabras de Valle-Inclán.[2] La seva carrera cinematogràfica, incloent-hi les comèdies de destape i la Transició fins a drames, com ara Vida / Perra, que va rebre set premis d'interpretació.[3][4][5]
Neix a la tardor de 1935, Esperanza va ser el més jove d'una família de sis germans.[1] Després d'estudiar ballet clàssic, teoria de la música, dansa espanyola, flamenc i claqué, va entrar al ballet de Karen Taft el 1950, i va participar en l'obra musical A todo color, al Teatre Lope de Vega de Madrid.[1] Lliurada a la seva carrera com a ballarina, va ser contractada l'any 1959 per l'Agència Bermudez i va viatjar durant cinc anys a tot Europa. Va coincidir amb Joséphine Baker a l'espectacle-casino de Baden-Baden.[1]
Al seu retorn a Espanya va entrar en el gènere de la revista i es va convertir aviat en la primera vedet, i va arribar a ser contractada per Nati Mistral per a l'estrena de La bella de Texas al Teatro Eslava de Madrid, amb direcció de Luis Escobar.
El 1968 va entrar al cinema espanyol de la mà d'Elías Querejeta, com a protagonista de la pel·lícula Si volvemos a vernos, dirigida per Francisco Regueiro. Després d'una important i diversa carrera als escenaris teatrals i pel·lícules de diversos gèneres, el 1978 va obtenir el premi d'interpretació femenina del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics pel seu paper protagonista en la pel·lícula Gusanos de seda de Francisco Rodríguez.[6]
El 1983 va tornar als escenaris del musical i la revista, encapçalant l'elenc de Por la calle de Alcalá amb un èxit popular que motivaria l'edició de 1987 d'una nova versió teatral Por la calle de Alcalá 2.[7] El juliol de 1985 va encapçalar el repartiment de Fiestaristófanes, un espectacle basat en Les assembleistes, d'Aristòfanes, presentat dins del Festival de Mèrida.[8]
Es va casar el 1993 amb el director de cinema Javier Aguirre, amb qui ha rodat pel·lícules que la mateixa actriu considera «les més interessants de la meva carrera», com Vida / Perra i Medea 2.[9] El 2000 va estrenar una biografia de Marlene Dietrich en el centenari del naixement de l'actriu alemanya.[10] El 2010, després de participar en Tórtolas, crepúsculo y telón de Francisco Nieva, Esperanza Roy va anunciar la seva definitiva retirada de la professió a l'edat de 75 anys.[11]
Entre els premis més importants: