RBS 70 RBS 70 | |
---|---|
![]() Вигляд зенітної ракети переносного ЗРК | |
Тип | переносний зенітно-ракетний комплекс |
Походження | ![]() |
Історія використання | |
На озброєнні | 1977 — т. час |
Оператори | див. Оператори |
Історія виробництва | |
Розробник | Bofors Defence |
Розроблено | 1977—2011 |
Виробник | Saab Bofors Dynamics |
Виготовлення | 1977 |
Варіанти | RBS 70, RBS 70 Mk2, RBS 70 NG |
Характеристики | |
Дульна швидкість | 2 маха |
Дальність вогню | |
Максимальна | 9000 м |
Приціл | оптичний приціл |
Двигун | Твердопаливний ракетний двигун |
Система наведення | лазерний промінь |
Пускова платформа | MANPADS |
![]() |
RBS 70 — переносний зенітно-ракетний комплекс, розроблений у Швеції компанією Bofors Defence (зараз має назву Saab Bofors Dynamics) і представлений 1977 року. Сьогодні використовується п'яте покоління виробу — RBS-70 NG, що було представлене 2011 року.
Оригінальна версія, представлена 1977 року, наводилася на ціль за лазерним променем, мала дистанцію перехвату 5 км та можливість вражати цілі на висоті близько 2000 метрів. Подальший розвиток системи збільшив зону ураження та покращив можливості наведення та керування ракети.
Основні етапи розвитку ПЗРК[1]:
З 2015 р. ПЗРК RBS 70 широко використовуються в рамках регулярних, багатонаціональних тактичних навчань НАТО з відпрацювання взаємосумісності ППО сухопутних військ Tobruq Legacy.
За даними виробника системи[1]:
Актуальною модифікацією системи, що використовується з 2011 року є RBS-70 NG. ПЗРК п'ятого покоління має можливість автоматичного відстежування повітряних об'єктів, що забезпечує вищу імовірність влучання і менше часу на навчання оператора на тренажерних комплексах[4].
Нова система може експлуатуватися дистанційно, виконуючи завдання протиповітряної оборони на стаціонарних позиціях, а також застосовуватися проти наземних легкоброньованих цілей, оскільки бойова частина ракети, окрім того, що є осколковою, має і фугасну дію[4].
Станом на початок 2022 року замовникам у 19 країнах було поставлено 1600 пускових установок та понад 17000 ракет[5].
RBS 70 надійшов на озброєння аргентинських ВМС у 1984 році. На початку 2022 року було підписано угоду з придбання найновішої на той час модифікації RBS 70 NG для потреб не лише ВМС країни, а і сухопутних та повітряних сил. Окрім власне самих пускових установок і ракет, буде також придбано навчальні матеріали, симулятори тощо[5].
У червні 2021 року бразильська армія мала отримати свою першу вогневу установку зенітної системи RBS 70 NG, що складається з постаменту, прицільного пристрою та тренажерів[4].
У березні 2023 року стало відомо про появу даного комплексу в бійців 88 ОМБр. Кількість та країна-донор невідомі[6]. У квітні того ж року пресслужба 88 ОМБр поширила фото РЛС PS-70 (Giraffe 40), разом з якою можливе ефективне застосування пускових установок RBS 70 та зенітних артилерійських установок Bofors L70[7].
Відомо про наявність RBS 70 у 47 ОМБр «Маґура»[8]. 17 серпня 2023 року було повідомлено про збиття російського ударного гелікоптера Ка-52 за допомогою ПЗРК RBS 70 бійцями 47-ї ОМБр поблизу населеного пункту Роботине Запорізької області[9][10][11].
((cite web))
: Cite має пустий невідомий параметр: |df=
(довідка)
((cite web))
: Cite має пустий невідомий параметр: |df=
(довідка)
![]() |
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: RBS 70 |
![]() |
Це незавершена стаття про ракетну зброю. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |