Leopard 1 | |
---|---|
![]() Канадський Leopard 1A5 | |
Тип | основний бойовий танк |
Походження | ![]() |
Історія використання | |
Війни | Боснійська війна Війна в Афганістані Російське вторгнення в Україну (з 2022) |
Історія виробництва | |
Розробник | Porsche |
Розроблено | 1956—1961 |
Виготовлення | 1965—1984 |
Виготовлена кількість | 6565
4744 основних бойових танків 1741 допоміжних і ППО-машин 80 прототипів і досерійних |
Характеристики | |
Вага | 42.2 т (перші моделі важили 40.0 т)[1] |
Довжина | 9.54/8.29 м (гармата вперед/назад) |
Ширина | 3.37 м |
Висота | 2.39/2.70 м (турель/абсолютна) |
4 (командир, водій, навідник, радист/заряджаючий) | |
Броня | сталева 19-21.7 мм та 10-70 мм гомогенна |
Головне озброєння | 1 x 105 мм Royal Ordnance L7A3 L/52 нарізна гармата (13 пострілів в башті та 42 пострілів в корпусі) |
Другорядне озброєння | 2 x 7.62 мм MG 3 або FN MAG (спарений із гарматою та у люка командира) (5500 набоїв) |
Двигун | MTU MB 838 CaM 500, 10-циліндровий, 37.4 літровий, багатопаливний двигун 830 к.с. (819 к.с., 610 кВт) при 2200 об./хв |
Питома потужність | 19.6 к.с./т |
Підвіска | торсійна-індивідуальна |
Операційна дальність | 600 км (шосе), 450 км (позашляхом) |
Швидкість | 65 км/год |
![]() |
Leopard 1 — основний бойовий танк другого покоління, був розроблений та виготовлявся в Західній Німеччині. До появи нової моделі Leopard 2 називався просто Leopard (нім. Kampfpanzer Leopard). Взятий на озброєння у 1965 р. Вважалось, що сучасні високоефективні кумулятивні боєприпаси знизять значення бронювання, тому основна увага була зосереджена на ударній силі та маневреності машини.
Став першим німецьким танком, створеним після Другої світової війни. Роботи над танком розпочались спільно з Францією у 1950-ті,[1] однак згодом співпраця припинилась, але на базі спільних розробок було створено німецький Leopard та французький AMX-30.
Взятий на озброєння у 12 країнах на чотирьох континентах. Завдяки програмам модернізації досі залишається на озброєнні в багатьох країнах. До 1984 р.було виготовлено 4744 одиниць.
Історія створення танку Leopard бере початок у 1956 році, коли Італія, Франція та Західна Німеччина вирішили спільно створити основний танк, який би переважав за вогневою міццю, мобільністю та бронезахистом основні танки країн Варшавського Договору. Перші дослідні зразки було створено у Німеччині (Франція відмовилася від участі у проєкті) 1965 року.
Серійне виробництво танку було розпочато у 1965 році на заводі Краус-Маффай Веґман. Leopard став основним танком збройних сил ФРН, а також Нідерландів, Бельгії, Норвегії, Данії, Австралії та Італії (у цій країні танк збирали ліцензійно).
До появи Leopard Бундесвер мали на озброєнні американські основні танки M-47 та M-48, озброєнні 90 мм гарматами. Тому, згідно з програмою реформування Бундесверу, було прийнято рішення про заміну танків М-47 на більш сучасні із 105 мм гарматою. З цією метою 1959 року у ФРН створили три групи конструкторів під назвою А, В та С, які мали створити прототип бойової машини для порівняльного випробування.
У цей час Франція створила прототипи танку AMX 30 для заміни своїх M-47. Відповідно, або новий танк ФРН, або AMX-30 повинен був стати єдиним танком для обох армій, але кожна країна пішла своїм шляхом. У ФРН роботи над проектом групи А призвели до появи танку, названого Leopard.
Першу партію танків було виготовлено німецькою фірмою KMW у Мюнхені в жовтні 1965 року. Всього було виготовлено понад 6000 танків Leopard різних варіантів. Надалі роботи з модернізації танку проводилися у межах багатонаціональної програми НАТО у якій крім ФРН, брали участь військові відомства та підприємства оборонної промисловості ще чотирьох країн — Данії, Нідерландів, Італії, Бельгії.
Основним озброєнням танка є виготовлена за ліцензією британська нарізна 105-мм гармата L7A3 завдовжки 51 калібр. Гармата обладнана ежектором порохових газів, башта може вільно робити повний оберт, кути піднесення гармати — від −9° до +20°. Приводи механізму наведення — електрогідравлічні[2].
Під час модернізації до рівня A1 в 1971 році гармата отримала термозахисний кожух.
Додатково танк озброєний кулеметом, коаксіальним до основної гармати, а також кулеметом на башті.
Для навчальних стрільб під час навчальних маневрів на гармату можуть бути встановлені пристрої імітації пострілу KADAG (Kanonen-Abschuss-DArstellungs-Gerät) або DARKAS (DARstellung-Kanonen-AbSchuss). Піротехнічні патрони у цих пристроях імітують звук та спалах пострілу.
Починаючи з версії A2 танк отримав гіростабілізовані гармату та прилади наведення. Однак, тогочасні технології дозволяли лише поліпшити огляд та наведення у русі, аби скоротити час зупинки, все ще необхідної для виконання точного пострілу. Стрільба у русі була доступна лише добре навченому екіпажу. Лише із встановленням сучасної системи управління вогнем у версії 1А5, яка була запозичена у Leopard 2, вдалось досягти високої імовірності ураження цілі з першого пострілу[3].
Leopard (1965 р.) — базова версія, мав зварний корпус, литу башту. Нестабілізовану гармату Royal Ordans L7A3 з боєкомплектом 60 пострілів 45 з яких розташовано у корпусі танку та 15 у башті. З них 31 бронебійно-підкаліберний (APDS), 26 кумулятивно-уламковий (HEAT)та 3 димових (Smoke).
Спарений 7,62 мм кулемет MG3, що має боєкомплект у 1250 набоїв.
Приціл- далекомір навідника TEAM- 1A- стереоскопічний, із збільшенням x8 та x16. Резервний приціл TZF-1A із 8-ми кратним збільшенням. Незалежний панкратичний приціл командира TRP-1A, із збільшенням від x6 до x20, має 8 скло блоків.
Двигун MTU MB 383 CaM-500 потужністю 830 к.с. Два паливні баки у відсіку для двигуна, місткістю 1010 літрів (згодом 985 л.).
Долав водні перешкоди 1,2 м завглибшки без підготування, 2,25 м з ОПВТ- обладнанням для підводного водіння танку. Вага 40 т., швидкість 65 км/год.
Базовий варіант серійного танка було виготовлено чотирма партіями у сукупній кількості 1845 одиниць. Різні партії мали між собою лише незначні відмінності[4].
Leopard 1A1[a] (1970 р.) — програма модернізації, яку було розпочато після закінчення виробництва Leopard . Згідно цієї програми танки отримали: систему стабілізації, теплозахисний кожух для гармати, гусениці нової будови із знімними гумовими подушками, активні інфрачервоні прилади спостереження для водія та командира замінено на пасивні, модернізовано ОПВТ до 4,0 м, що дало можливість долати водні перешкоди глибиною 1,2 м без підготування; 2,25 після короткого підготування, та 4,0 м з повністю встановленим ОПВТ . Вага танку збільшилася до 41,5 т.
Leopard A2 (1972 р.) — модифікація із посиленим бронюванням нової литої башти та удосконаленими повітряними фільтрами двигуна. Також було покращено фільтрувально-вентиляційну систему захисту від зброї масового ураження.
Позначення Leopard A3 отримали 110 танків виготовлених у п'ятій партії. Особливістю цього варіанта стала зварна башта з рознесеним бронюванням, яка забезпечувала такий же рівень захисту, як і лита, але мала більший внутрішній простір[5].
Командир отримав новий незалежний приціл TRP-2A. Бойова маса така сама, як і у Leopard A2 — 42,4 т[5].
Leopard A4 (1974 р.) — версія танка, у якій було враховано напрацювання для новітнього танка Leopard 2, який було випущено у 1980-тих роках.
Башту було повністю перероблено для підвищення захищеності шляхом оптимізації схеми рознесеного бронювання. Танк отримав покращене електрообладнання та новий, високоякісний далекомір для командира танка. Двигун замінили на дизель Mercedes Benz з двома турбокомпресорами, потужністю 830 к.с. при 2200 об/хв. Максимальна швидкість становила 65 км/год. Запас ходу-600 км.
Башта схожа на башту Leopard A3. Нова СКВ. Стабілізований приціл командира PERI R12 та стереоскопічний приціл навідника EMES 12A1, балістичний обчислювач. Боєкомплект скорочено до 55 снарядів (42 ліворуч від водія та 13 у башті). Вага 42,4 т.
На початку 1980-х були проведені дослідження з підвищення бойової ефективності наявних танків. Leopard 1 був створений для боротьби з радянськими Т-55 та Т-62, але тепер він мусив протистояти новішим й потужнішим Т-64Б, Т-72Б та Т-72М1. Очікувалось, що невдовзі Радянський Союз отримає іще ефективніший Т-80Б[6].
Після порівняльних випробувань, в грудні 1983 було обрано систему керування вогнем Krupp-Atlas Electronik (KAE) EMES 18. Ця система була створена на основі EMES 15 для Leopard 2 та має багато з нею спільного[6].
Планувалось, що програма модернізації буде втілена для 1225 танків (всіх чотирьох партій), однак одну машину було втрачено через пожежу, тому всього було отримано 1224 танків Leopard 1A5[6].
Головний приціл навідника в системі EMES 18 (нім. Hauptzielfernrohr) з тепловізійною системою виробництва Carl Zeiss знаходиться в броньованому коробі на даху башти, ледь правіше від осі гармати[6].
Замість стереоскопа, нова система отримала лазерний далекомір, а зайві отвори в башті були заварені металевими броневставками[6].
Балістичний обчислювач було запозичено у Leopard 2 та пристосовано під параметри 105 мм гармати L7A3. Знаходиться він під сидінням командира екіпажу. В обчислювачі зберігаються балістичні дані для семи різних типів боєприпасів, здатен обчислювати завдання на відстань до 4 км та брати до уваги нахил машини[6].
Контрольний блок комп'ютера аналогічний Leopard 2, встановлений над сидінням навідника[6].
Незалежний приціл командира TRP-1A та резервний TZF-1A було збережено, однак вони стали дещо вищі аби не перекриватись бронекорпусом основного прицілу[6].
Ближче до дула, на стволі гармати було встановлено коліматор для швидкого налаштування основного прицілу[6].
Важливим оновленням стала розробка поліпшених боєприпасів — підкаліберних бронебійних оперених снарядів (APFSDS) DM23 та DM33[6].
Всі модернізовані Leopard 1A5 отримали можливість встановлення 120-мм гармати від Leopard 2. Це навіть перевірили на одному танку, але переобладнання всіх танків було визнано невиправданим[6].
Leopard A6 (1986 р.) — два дослідні зразки, які було виготовлено в рамках дослідження Panzerkampfwagen 90 у різних варіантах- VT-2 та VT-5. Зразки отримали додаткове бронювання, 120 мм гармату та автоматичну систему пожежогасіння. Приріст ваги склав 4,6 та 3,5 т. відповідно. Після серії успішних випробовувань проєкт було закрито у 1987 р.
Leopard A1A1 (1975 р.) — модернізація Leopard A1. Посилено бронювання башти за допомогою сталевих екранів з гумовим прошарком. Вага 42,4 т.
Leopard A1A2; A2A1; A3A1 (1980 р.) — танки Leopard A1, Leopard A2 та Leopard A3 відповідно, обладнані системою нічного бачення PZB 200 із низькорівневою телекамерою. Leopard A4 нею не обладнувалися. Ця система була проміжним варіантом для Leopard 2 до появи тепловізорів.
Заради спрощення навчання водіїв-механіків, ремонтників, загального здешевлення експлуатації шасі Leopard 1 було використане у допоміжній бронетехніці. Зокрема:
Перше значне бойове застосування танків Leopard 1 сталось під час Боснійської війни. За збігом обставин, цей випадок став першими бойовим діями, в яких взяли участь Збройні сили Данії з часів Другої світової війни.
На озброєнні данського контингенту в складі охоронних сил ООН перебували танки Leopard 1A5. В свою чергу, данський контингент входив до складу «Нордичного батальйону 2» (NORBAT 2).
Вночі 29 квітня 1994 року стався бій, який згодом отримав назву операція Bøllebank. Угрупування боснійських сербів з Шекович розпочало обстріл спостережного посту TANGO 2.
Данські танкісти були підняті по тривозі та відправлені рятувати інших миротворців[7]. Згодом до їх відома було доведено, що їм слід допомогти врятувати спостережний пункт TANGO 2, в якому перебували норвезькі та шведські військові, який обстрілювали боснійські серби.
Коли колона танків наблизилась до села Сарачі, за 8 кілометрів на схід від міста Тузла, боснійські серби почали обстріл колони з мінометів, протитанкових ракет, тощо[7]. Поки основна частина колони залишилась в селі Сарачі (серб. Sarači), пара танків була відправлена до спостережного пункту. Ці танки потрапили під інтенсивний артилерійський вогонь поблизу села Калесія серб. кир. Калесија, найближчого населеного пункту до спостережного поста. Всі запити на підтримку з повітря були відхилені.
Подальший перебіг подій різниться у різних свідків, проте достеменно відомо, що данські танкісти відкрили вогонь у відповідь. Ними було зроблено 72 постріли: 44 фугасних, 19 фосфорних, та 19 бронебійних снарядів[8]. Було поцілено у три танки Т-55 боснійських сербів,[9] сховище з боєприпасами та кілька бункерів[10].
Втрати у живій силі достеменно не відомі: за даними одних свідків, боснійські серби втратили до 150 вбитими і ще стільки пораненими, натомість командувачі боснійських сербів визнають загибель лише дев'ятьох бійців[11].
Станом на листопад 2023 року отримані Україною Leopard 1 вже брали участь в бойових діях. Тут вони служили рухомими вогневими точками для стрільби по цілях на відстанях від 3,5 до 5 кілометрів. Українські військові відзначали високу точність, що значно перевершує танки радянських зразків, та простоту машин[12].
Туреччина має значний парк танків Leopard 1 разом з американськими M60 (глибоко модернізованими до сучасних версій) та сучаснішими Leopard 2.
77 Leopard 1A3 були отримані в 1982—1983 роки з позначенням Leopard 1 TU, на них була встановлена система управління вогнем EMES12A3. Іще 150 танків у версії A4 були отримані з наявності Бундесверу в 1990—1991 роки. Остання партія з 110 танків версії 1A1A1 (з наявності Бундесверу) були передані всередині 1990-их. Таким чином, сукупна кількість Leopard 1 різних модифікацій склала 337 одиниць. Для них була розроблена програма модернізації, зокрема, шляхом встановлення системи управління вогнем Volcan фірми Aselsan після чого вони отримують позначення Leopard 1T[23].
У квітні 2022 року стало відомо, що корпорація Rheinmetall пропонувала Україні придбати бойові машини піхоти Marder та танки Leopard 1A5 зі своїх складів. Однак, для цього треба було отримати дозвіл від німецького уряду[24].
Влітку 2022 року Україна стала оператором машин на шасі Leopard 1, зокрема, це зенітні артилерійські самохідні установки Gepard (станом на вересень 2022 року — 30 машин). Також наприкінці квітня 2022 року міністр оборони Крістін Ламбрехт повідомила про рішення передати партію з 16 танків-мостоукладальників Biber. Їх можна використовувати для подолання водних та інших перешкод на полі бою[25]. В середині липня 2022 року німецький уряд включив у список допомоги Україні три броньовані ремонтно-евакуаційні машини Bergepanzer 2[26].
3 лютого 2023 року німецький уряд ухвалив політичне рішення надати дозвіл підприємствам німецького оборонно-промислового комплексу передавати танки Leopard 1 з їхніх запасів[27]. А вже 7 лютого уряд видав ліцензії на експорт до 178 танків до України. Зокрема, це могли бути 88 машин від Rheinmetall та ще 99 від Flensburger Fahrzeugbau Gesellschaft. Оскільки танки тривалий час знаходились на зберіганні, вони мали бути відремонтовані та модернізовані[28][29][30]. У травні 2024 року було показано Leopard 1A5DK, обладнаний динамічним захистом «Контакт-1» або «Ніж» на лобі та бортах корпусу й башти.[31]
Станом на травень 2024 року Україна мала близько 90 танків, з яких 30 від Данії та решта від Німеччини. До кінця літа заплановано передачу ще 45 одиниць.[16]
|
|
|
|
|