Novial | |
novial | |
![]() Novials flagga. | |
Språkfamilj | Novial |
---|---|
Språkkoder | |
ISO 639‐3 | nov |
Novial är ett konstruerat internationellt hjälpspråk. Det skapades av den danske lingvisten Otto Jespersen, och presenterades första gången 1928 i boken An international Language.
Novial är i hög grad regelbundet och har en enkel typ av grammatik. Det är inte uteslutande baserat på romanska språk, men som många andra föreslagna internationella hjälpspråk, inte minst från samma era, så har det ett ordförråd i hög grad likt det allmänna romanska. Språket har också germanska inslag, inklusive fastlands-skandinaviska.
Språket rönte viss uppmärksamhet åtminstone under 1930-talet, och hör till de internationella hjälpspråk som har varit ämne för en egen tidning. På så sätt tycks det ha varit klart mer framgångsrikt än svensk-konstruerade mondial, men mindre använt än de vid tiden tre stora esperanto, occidental och ido. Under åtminstone 1990- och 2000-talen återupptäcktes, diskuterades och användes språket av entusiaster på internet, och under denna period startades Wikipedia på Novial, som idag (2020) är ganska inaktiv.
Språket har omnämnts som ett elegant hjälpspråk av språkskaparen Jörg Rhiemeier,[1] och som en inspiration av skaparen av det internationella hjälpspråket Proyo.
Novial skapades 1928 av danske lingvisten Otto Jespersen.[2]
Språket är ett internationellt hjälpspråk. Jespersen ansåg att det behövdes ett till internationellt hjälpspråk på grund av esperantos problem, och försökte genom novial lösa dessa problem. I boken An International Language från 1928 publicerade han de grundläggande detaljerna i Novial, och 1930 utkom en novialsk ordbok som heter Novial Lexike. Under 1930-talet utvecklades språket mer, för att efter Jesperens död 1943 successivt minska i popularitet. Under 1990-talet ökade återigen intresset för språket.[3]
Språket skulle vara lättlärt och var baserat på germanska och romanska språk. Grammatiken var huvudsakligen engelsk.[3] Novial '98 är ett projekt för att återuppliva språket.[4]
Namnet novial kommer från Nov som betyder ny på novial, tillsammans med de första bokstäverna i International Auxiliary Language, engelska för internationellt hjälpspråk. Tidningen Mondo, för språket ido, döptes om till Novialiste 1934 och var en lingvistisk tidning om språket.[5]
Novials alfabet består av följande bokstäver respektive bokstavskombinationer:
Språket uttalas mestadels med samma ljud som bokstäverna och kombinationerna associeras med på svenska. o uttalas dock som å i båt, och u som oo i engelska book, och y används som i engelska för j-ljudet. Vissa bokstäver och kombinationer har också tillåtna uttalsvariationer. ch och sh kan båda uttalas antingen /tʃ/ som i engelska chip eller /ʃ/ som i engelska ship. j kan uttlas antingen /ʒ/ eller /dʒ/, qu antingen /kw/ eller /kv/, s antingen /s/ eller /z/, och x antingen /ks/ eller /gz/.[6]
Varje bokstav och kombination har alltså generellt ett uttal, utom vissa där variationer tillåts för att göra språket enklare oavsett modersmål, då vissa språk saknar vissa ljud eller ljudkombinationer.
I likhet med ganska många andra internationella hjälpspråk, så är novials grammatik regelbunden, med få undantag. Novial skulle kunna sägas vara väl genomarbetat när det gäller språkets struktur.
Den huvudsakliga ordföljden i novial är subjekt-verb-objekt (SVO), som är en av de vanligaste bland naturliga språk, och också vanlig i konstruerade internationella hjälpspråk. Substantiv kan i grundformen (nominativ singular) sluta på e, a, o, u och um – enligt Don Blaheta finns ett fåtal undantag, som harem.
Om substantivet syftar på något levande, så är e-formen könsneutral, a-formen kvinnlig, och o-formen manlig. Är substantivet skapat från ett adjektiv, så gäller därutöver att u-formen syftar på ett konkret föremål, medan um-formen syftar på en abstraktion. Pronomenen, inklusive demonstrativa, följer samma mönster.
Den grundläggande adjektivändelsen är i, och den grundläggande adverb-ändelsen är im, medan verb kan sluta på a, e, i och u (undantag är es och mus – att vara, respektive att vara tvungen).
De personliga pronomenen är i novial desamma i både subjekts- och objektsform. Me betyder alltså både jag och mig, vu både du och dig, och så vidare. De personliga pronomenen i novial är:
person | singular | plural |
---|---|---|
1 jag, vi | me | nus |
2 du, ni | vu | vus |
3 | le (la, lo) lu, lum |
les (las, los) lus |
Tredjepersonspronomenen le, la och lo betyder hen, hon respektive han. Lu används om föremål, medan lum används om abstraktioner, som språk, idéer och händelser. Lu och lum motsvarar alltså båda, med två olika betydelser, svenskans den/det. Jespersen illustrerar med följande exempel:
Eftersom lum syftar på abstrakta fenomen, så kan meningen i novial inte syfta på varken klockan eller tjuven, utan måste alltså syfta på stölden. De relativt många tredjepersonspronomenen i novial möjliggör på det sättet en syftning som är mer precis än i många språk. Om man ersätter lum i exemplets andra mening med lu, så syftar den istället på klockan, och med le på tjuven.[7]
Se betyder sig, som i lo lavar se – han tvättar sig. On motsvarar det generaliserande pronomenet "man", som i on usad kavales – man använde hästar.
I den första boken från 1928 finns inte pronomenet lu ännu. Lum används allmänt för den/det, med pluralformen lus eller bara les från le. I Novial Lekike från 1930 används dock lu för konkreta objekt, tillsammans med lum för abstrakta – som i beskrivningen ovan.[7] I Blahetas sammanställning framgår inte uttryckligen vad pluralformen av lum är i Novial Lexike.
Substantiv som refererar till personer eller levande varelser har ett eget system i novial. Om ordet i grundform slutar på e så är ordet könsneutralt, slutar det på a syftar det på en person eller varelse av kvinnligt kön, och om det slutar på o en av manligt kön.[8]
Alltså betyder medike läkare, mediko manlig läkare, och mediko kvinnlig läkare, medan aktora betyder skådespelerska, aktoro manlig skådespelare, och aktore skådespelare oavsett kön.
Vidare exempel:
Kvinna och man har emellertid också de egna orden fema respektive viro.
Substantiv som beskriver verktyg eller ett instrument följer ett annat mönster i novial. Grundordet slutar då på e, verbet som beskriver användandet av föremålet a, och substantivet som beskriver handlandet på o.[9] Exempel:
Flera andra sätt att bygga substantiv förekommer i novial, de ovanstående är exempel på två vanliga mönster.
Verb böjs i novial helt regelbundet, som i många andra (men inte alla) internationella hjälpspråk. Till skillnad från många europeiska språk, dock inte svenska, så böjs inte verb i novial efter person.
Verben böjs i novial både med hjälpverb och ändelser. Nutid är omarkerat, dåtid markeras med -d eller did, och framtid med sal (presens, preteritum och futurum, med andra ord).[10]
En förfluten handling eller händelse som fortfarande är aktuell (perfekt) uttrycks med ha, som i sin tur kan böjas ytterligare:
Denna tidsform innebär i de olika exemplen att blomman troligen inte behöver vattnas igen just nu, respektive att katten fortfarande är medveten om att ha sett mannen, och kan tänkas reagera på det. Detta kan till exempel uttryckas också i förfluten tid:
eller i framtid:
Infinitiv[11] och imperativ är som presens omarkerade, men infinitivet kan markeras med tu (från engelska to och tyska zu) där det behövs för tydlighet:
Ur An international language:
Nedan visas Herrens bön på novial, då kallat Nusen Patro, till vänster och på svenska till höger.
|
|
|
|