Evabritt Strandberg | |
Född | Evabritt Strandberg 7 april 1943 Hovförsamlingen, Stockholm[1] |
---|---|
Make | Lars-Erik Berenett (1971–1976) Olle Ljungberg (1984–1985) |
Partner | Sven Wollter (förlovade 1966–1970)[2] Christer Wickman (sambo 1987–2000; hans död) |
Släktingar | Charlott Strandberg (halvsyster) Olle Strandberg (farfar) |
IMDb SFDb |
Evabritt Strandberg, född 7 april 1943 i Stockholm,[1] är en svensk skådespelerska och sångerska. Hon har sedan 1960-talet synts i uppsättningar på bland annat Dramaten och Göteborgs stadsteater. Dessutom har hon deltagit i ett antal TV- och filmproduktioner. Sin första roll i en långfilm gjorde hon i Bo Widerbergs Kärlek 65 (1965).
Evabritt Strandberg är dotter till avdelningschefen Gunnar Strandberg och distriktschefen Britt Hansson (omgift Ollén)[3] samt halvsyster till Charlott Strandberg.[4]
Som ung ville hon egentligen bli veterinär, men hon var svag i ämnena matematik och kemi.[5] Hon kom i stället att söka sig till teatern. 1960–1962 studerade hon vid Axel Witzanskys teaterskola i Stockholm och fortsatte vid Dramatens elevskola 1962–1965.[6]
Strandberg fick sitt genombrott i Bo Widerbergs film Kärlek 65,[7] som hon fick Chaplinpriset för.[8] Uppmärksamheten ledde till internationella filmanbud, som hon dock tackade nej till. I slutet av 1960-talet följde flera filmroller, bland annat i Jan Halldoffs Myten, Jean-Luc Godards Maskulinum-Femininum 1966 och Stig Björkmans Jag älskar, du älskar 1968.
Strandberg var 1965–1967 anställd vid Dramaten och 1967–1968 vid Riksteatern, innan hon 1968 blev engagerad vid Göteborgs Stadsteater. Hon stannade där fram till 1982[7], med undantag för några gästspel på andra scener – bland annat Riksteatern 1978–1979.[6]
Hon har därefter frilansat på olika estrader. Där finns roller i Brel på Göta Lejon 1983, A Star Is Torn (1985), rollen som Zarah Leander i musikalen Zarah[9] på Intiman 1987 och Madam Flod i Hemsöborna på Fjäderholmarnas friluftsteater 2002 samt åter i Brel på Vasateatern (2007).
Evabritt Strandberg spelade 2003 mot Eva Rydberg och Siw Carlsson i komedin Änglar med glorian på sné i Malmö. Samma år spelade hon rektor i musikalen Fame, som var en samproduktion mellan GöteborgsOperan och Skaraborgs Länsteater. 2006 gjorde hon debut som regissör med pjäsen LisaLouise på Borås Stadsteater[10]. På samma teater spelade hon fru Markurell i Hjalmar Bergmans klassiker Markurells i Wadköping.
Strandbergs filmroller har varit relativt få. I 2013 års The Quiet Roar spelade hon dock huvudrollen.[8] Hon har även bidragit som röstskådespelare till ett antal animerade filmer, där sjöhäxan Ursula i Den lilla sjöjungfrun (1989) är den mest framträdande.[11]
Evabritt Strandberg har också varit anlitad inom TV-teatern. Hon syntes 1971 i den skandalomsusade pjäsen Karossen, spelade 1985 Clair i TV-serien Lösa förbindelser, 1991 som slottsfrun Louise i Rosenholm, 1995 som bilmekanikern Gun i Radioskugga[9] och 2001 som modern i Gustav III.
För TV var Strandberg programledare i underhållningsprogrammet Evabritt (1996).[7]
Evabritt Strandberg har även gjort sig känd som vissångerska. Hon skivdebuterade redan 1965 med LP:n En sång ett vapen.[9] Hon har ofta tolkat Jacques Brel, Édith Piaf, Lars Forssell och Cornelis Vreeswijk. Hon tilldelades 1995 Cornelis Vreeswijk-stipendiet, med motiveringen: "En sångkonst av stor bärighet och styrka, rå och sovrad intensitet som kongenialt gestaltar tillvarons glädje och sorg, en formulering som även kan täcka hennes skådespeleri".[5]
Evabritt Strandberg tillhör släkten Strandberg och är bland annat sondotter till operasångaren Olle Strandberg och brorsons sonsons dotter till skalden C.V.A. Strandberg.[7]
Evabritt Strandberg har dottern Lina Wollter från ett förhållande med skådespelaren Sven Wollter och dessutom sonen Matti Berenett från ett äktenskap med skådespelaren Lars-Erik Berenett som varade till 1976. Hon var 1984–1985 gift med teaterproducenten, skådespelaren och regissören Olle Ljungberg. Därefter var hon sambo med kapellmästaren Christer Wickman[6][12] fram till hans död år 2000.
År | Roll | Produktion | Regi | Teater |
---|---|---|---|---|
1965 | Iza | Yvonne, prinsessa av Bourgogne (Iwona, księżniczka Burgunda) Witold Gombrowicz |
Alf Sjöberg | Dramaten |
1966 | Medverkande | I afton improviserar vi (Questa sera se recita a soggetto) Luigi Pirandello |
Mimi Pollak | Dramaten |
1970 | Pegeen | Hjälten på den gröna ön (The Playboy of the Western World) John Millington Synge |
Mats Johansson | Göteborgs stadsteater[14] |
1983 | Medverkande | Brel Olle Ljungberg och Sonja Gube |
Olle Ljungberg | Göta Lejon[15] |
1985 | Medverkande | Kent Kent Andersson, Carl-Axel Dominique och Monica Dominique |
Olle Ljungberg | Göta Lejon[16] |
Medverkande | A Star is Torn Robin Archer och Rodney Fisher |
Olle Ljungberg Sonja Gube |
Scalateatern[17] | |
1997 | Desirée Armfeldt | Sommarnattens leende (A Little Night Music) Stephen Sondheim och Hugh Wheeler |
Benny Fredriksson | Riksteatern[18] |
2001 | Kaspar Hauser Johnny Dennis, Martin Gjerstad, Tore Johansson, Ulf Turesson och Jonas Jarl |
Johanna Garpe | Malmö musikteater[19] | |
2003 | Jane Banbury | Änglar med glorian på sne (Fallen Angels) Noël Coward |
Jan Hertz | Nöjesteatern, Malmö + turné[20] |
2007 | Medverkande | Brel - Rätt in i hjärtat Eric Blau och Mort Shuman, baserad på Jacques Brels musik |
Olle Ljungberg | Vasateatern Även turné[21] |
2016 | Julia | Romeo och Julia (The Tragedy of Romeo and Juliet) William Shakespeare |
Dag Norgård | Kulturhuset Stadsteatern Turné |