Dakota - egentligen dakhótha - är en grupp ursprungsamerikaner som lever på prärien, tillhör den större siouxgruppen och som talar en dialekt av siouxspråken. De utgör den östligaste av de tre huvudgrupper i vilka sioux-folken på historiska och språkliga grunder brukar indelas. De två andra huvudgrupperna är nakota och lakota.
År 2000 definierade sig 1 771 personer i USA sig som Dakota och 2 207 som Santee.
Namnet dakota är folkets namn på sig själva och betyder ungefär "allierad" eller "vän" på dakota.[1] Dakotas alternativa namn santee kommer från orden isan t'i, vilket ungefär betyder "de som bor vid kniven", där kniven refererar till en sjö).[2]
Dakota-folket består av totalt sex stammar.
De fyra stammar i öst som även går under namnet Santee är följande[2] [3]:
De två stammarna i väst (som ibland av misstag räknas till nakota på grund av hur man uttalar dakota) är[2]: