2095 Parsifal | |
Upptäckt[1] | |
---|---|
Upptäckare | Palomar–Leiden survey, T. Gehrels, CJ van Houten, I van Houten-Groeneveld |
Upptäcktsplats | Palomarobservatoriet |
Upptäcktsdatum | 24 september 1960 |
Beteckningar | |
MPC-beteckning | (2095) Parsifal |
Alternativnamn | 6036 P-L, 1973 SF4, 1973 SS2, 1980 FD12, 1984 FD2, 1984 FK1, 1984 GV[1] |
Uppkallad efter | Perceval[2] |
Småplanetskategori | Asteroidbältet |
Omloppsbana[3] | |
Epok: 21 januari 2022 | |
Aphelium | 2,666 AU |
Perihelium | 2,616 AU |
Halv storaxel | 2,641 AU |
Excentricitet | 0,0094643 |
Siderisk omloppstid | 4,29 år |
Medelomloppshastighet | 18,33 km/s |
Medelanomali | 122,9° |
Inklination | 3,588° |
Longitud för uppstigande nod | 332,2° |
Periheliumargument | 9,021° |
Fysikaliska data[1] | |
Diameter | 9,2 km |
Albedo | 0,173 |
Absolut magnitud (H) | 12,86[3] |
2095 Parsifal eller 6036 P-L[1] är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 24 september 1960 av den nederländsk-amerikanske astronomen Tom Gehrels och det nederländska astronomparet Ingrid van Houten-Groeneveld och Cornelis Johannes van Houten vid Palomarobservatoriet. Den är uppkallad efter Perceval i den keltiska mytologin.[2]
Asteroiden har en diameter på ungefär 9 kilometer.
|