10962 Sonnenborgh | |
Upptäckt[1] | |
---|---|
Upptäckare | Palomar–Leiden survey, T. Gehrels, CJ van Houten, I van Houten-Groeneveld |
Upptäcktsplats | Palomarobservatoriet |
Upptäcktsdatum | 17 oktober 1960 |
Beteckningar | |
MPC-beteckning | (10962) Sonnenborgh |
Alternativnamn | 9530 P-L, 1993 SK4[1] |
Uppkallad efter | Sonnenborgh-observatoriet[2] |
Småplanetskategori | Asteroidbältet |
Omloppsbana[3] | |
Epok: 21 januari 2022 | |
Aphelium | 2,780 AU |
Perihelium | 1,982 AU |
Halv storaxel | 2,381 AU |
Excentricitet | 0,1676307 |
Siderisk omloppstid | 3,67 år |
Medelomloppshastighet | 19,30 km/s |
Medelanomali | 155,4° |
Inklination | 9,706° |
Longitud för uppstigande nod | 176,6° |
Periheliumargument | 290,1° |
Fysikaliska data[1] | |
Diameter | 4,4 km |
Albedo | 0,280 |
Absolut magnitud (H) | 13,99[3] |
10962 Sonnenborgh eller 9530 P-L[1] är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 17 oktober 1960 av den nederländsk-amerikanske astronomen Tom Gehrels och det nederländska astronomparet Ingrid van Houten-Groeneveld och Cornelis Johannes van Houten vid Palomarobservatoriet. Den är uppkallad efter Sonnenborgh-observatoriet.[2]
Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer
|