Resafa (الرصافة), i romertiden kalt Sergiopolis og i kort tid som Anastasiopolis, var en by i den romerske provins Euphratensis, - nå i det moderne Syria. Den er et arkeologisk utgravningssted sørvest for Ar Raqqah og elven Eufrat.
Procopius beskriver inngående de forsvarsvoller og bygninger som ble bygd her under keiser Justinian.[1] Resafas murer er fremdeles nokst godt bevart - der er over 500 meter lengeretning og over 300 meter i bredderetning; runde eller firkantede tårn står med drøre tretti meters mellomrom, og her er også ruiner av en treskipet kirke.
Resafa svarer til akkadisk Raṣappa og til gammelgresk Resef (gammelgresk Ràphes, Ράφες). Byen er nevnt i Bibelen, i Jes 37,12.[2][3] Kileskrifter gir formene Rasaappa, Rasappa og Rasapi.[3] Ptolemæus kaller den Rhesapha (Ρεσαφα).[4] I den senromerske Tabula Peutingeriana kalles byen Risapa.[3] I Notitia dignitatum heter den Rosafa.[3]
De eldste bygningsrester stammer fra det 9. århundre f.Kr., da en militærforlegning ble bygget her av assyrerne. I romertiden utgjorde byen en ørkenutpost, på grensen mot sassanidene, og en stasjon på Strata Diocletiana.[5] Den blomstret ved det at den lå ideelt til ved karavanerutene mellom Aleppo, Dura Europos og Palmyra.
Resafa hadde ingen kilde eller rennende vann; den var avhengig av store cisterner for vinterens og vårens nedbør.
Byen lå midt i frontlinjen for de romersk-persiske krigene, og var derfor godt befestet og hadde massive festningsvoller hele veien rundt.
På 300-tallet ble den et pilegrimsmål for kristne som ville ære den hellige Sergius, en kristen romersk soldat som skal ha lidd martyrdøden i Resafa under den diokletianske kristenforfølgelse. En kirke ble bygd over hans grav, og byen fikk navnet Sergiopolis. Byen ble det viktigste valfartssted i den bysantinske provinsen Oriens i den proto-bysantinske periode, og var særlig yndet av områdets arabere, ikke minst ghassanidene.[5]
På 700-tallet gjorde umayyade-kalifen Hischam ibn Abd al-Malik (regj. 724–743) byen til sin foretrukne residens, og bygde flere palasser her.
Resafas første biskop ble utnevnt kort etter 431 av Johannes av Antiokia, til tross for motstand fra metropolitten i Hierapolis Bambyce, som denne kirken inntil da hadde ligget under. Senere ble Sergiopolis metropolitansete med fem suffraganseter, som nevnt i Notitia episcopatuum fra Antiokia på 500-tallet. Det hadde fått denne verdighet av keiser Anastasius I.
Mange av byens biskoper er kjent ved navn og synodedeltakelser. Men kan forøvrig nevne biskop Candidus, som under Khosrau Is beleiring av byen i 543 løskjøpte 1200 fanger med to hundre pund gull,[6] og biskop Simeon i 1093 ("Echos d'Orient", III, 238); dette viser at kristendommen fremdeles var representert i byen også under islam.[7]