Peder Rinde | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 6. okt. 1844[1][2]![]() Sannidal kommune | ||
Død | 9. nov. 1937[1]![]() Skåtøy | ||
Beskjeftigelse | Politiker ![]() | ||
Embete |
| ||
Barn | Sigurd Rinde | ||
Parti | Venstre | ||
Nasjonalitet | Norge | ||
Peder Eilertsen Rinde (født 6. oktober 1844 i Sannidal, død 9. november 1937 i Skåtøy)[3] var en norsk godseier og politiker (V).
Hans far var gårdbruker og skipsreder, og Peder Rinde gikk på fylkeslandbruksskole og på tegneskole i Skien. Han var handelsmann, reder og trelasthandler 1873–1886. Fra 1886 eide han gården Kalstad i Skåtøy. I 1921 flyttet han til Løvdal i samme kommune.[3]
Rinde satt på Stortinget 1877–1900 (for Bratsberg amt) og 1906–1918 (for Bamble krets i samme amt), i alt 36 ordentlige og to overordentlige storting. Han identifiserte seg sterkt med den jaabækske bondevennbevegelsen og regnes som Jaabæks arvtaker som «sparemann».[3]
Rinde var ordfører i hjemkommunen Sannidal (den gang Sandøkedal ) 1871–1874 og 1879–1882. Senere var han ordfører i den nyopprettede nabokommunen Skåtøy 1886–1902. Han hadde også tallrike andre verv i kommune og amt. Han var direktør for Norges Hypotekbank 1899–1911.[3]
Han redigerte flere blad som ledd i sin politiske virksomhet, blant annet Nordmanden, utgav brosjyrer og skrev artikler. Han publiserte kommentarutgaver til flere lover. Videre utgav han biografiske tekster om stortingets medlemmer og egne livserindringer.[3]
Rinde eide Austrått fra 1908 til 1912, der ble han kalt en «spekulant».[4] Han bodde aldri på Austrått.
Som politiker karakteriseres han slik: «I sin politiske kamp var Peder Rinde seig og stri, og motstanderne kunne ofte synes han var småskåren».[5]