Mauno Pekkala | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 27. jan. 1890[1]![]() Sysmä | ||
Død | 30. juni 1952[1]![]() Helsingfors | ||
Beskjeftigelse | Politiker ![]() | ||
Embete |
| ||
Utdannet ved | Helsingfors universitet | ||
Søsken | Eino Pekkala | ||
Parti | Demokratiska Förbundet för Finlands Folk Finlands sosialdemokratiske parti Socialist Unity Party | ||
Nasjonalitet | Finland Storfyrstedømmet Finland | ||
Gravlagt | Malmi cemetery | ||
Mauno Pekkala (født 27. januar 1890 i Sysmä, Finland, død 30. juni 1952 i Helsingfors) var en finsk politiker. Han var statsminister mellom 1946 og 1948.[2]
Pekkala representerte først Finlands sosialdemokratiske parti. Han var fra 1926 til 1927 landbruks- og skogbruksminister i Väinö Tanners regjering. Fra 1939 til 1942 var han finansminister i regjeringene til Risto Ryti og Johan Wilhelm Rangell.[3]
Under vinterkrigen og fortsettelseskrigen med Sovjetunionen var Pekkala innstilt på å slutte fred, særlig på grunn av de store tapene av menneskeliv Finland led.[3] I 1942 gikk han ut av regjeringen og ble etter hvert en del av det som ble kalt fredsopposisjonen. Han ble i april 1945 visestatsminister og forsvarsminister i Juho Kusti Paasikivis regjering.[3]
I 1944 ble Pekkala ekskludert fra det sosialdemokratiske partiet.[3] Han sluttet seg til det kommunistledete Demokratiska Förbundet för Finlands Folk (SKDL),[3] som var en allianse av kommunister, sosialister og sosialdemokrater. Pekkala tilhørte fra 1946 også Sosialistisk enhetsparti, et av partiene i SKDL.
Pekkala ble 26. mars 1946 statsminister i Finland. Paasikivi hadde da blitt president og Sovjetunionen blokkerte for Uhro Kekkonen i statsministerposten. Som statsminister forhandlet han om lettelser i fredsbetingelsene med Sovjetunionen og deltok i utarbeidelse av Avtalen om vennskap, samarbeid og bistand.[3] Pekkala satt som statsminister til 29. juli 1948. I 1950 stilte han til presidentvalg, men tapte.[3]