Leonard Woolley | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | Charles Leonard Woolley . 17. apr. 1880[1][2][3][4] ![]() Upper Clapton | ||
Død | 20. feb. 1960[1][2][3][4]![]() London | ||
Beskjeftigelse | Antropolog, arkeolog, assyriolog ![]() | ||
Akademisk grad | Bachelorgrad Master of Arts | ||
Utdannet ved | New College St John's School, Leatherhead | ||
Ektefelle | Katharine Woolley[5] | ||
Far | George Herbert Woolley[5] | ||
Mor | Sarah Cathcart[5] | ||
Søsken | Geoffrey Harold Woolley[5] George Cathcart Woolley[5] | ||
Nasjonalitet | Det forente kongerike Storbritannia og Irland Storbritannia | ||
Utmerkelser | Knight Bachelor Croix de guerre 1914–1918 | ||
Leonard Woolley (født 17. april 1880 i London, død 20. februar 1960) var en britisk arkeolog, hettittolog og assyriolog/sumerolog best kjent for sine utgravninger i Ur i Mesopotamia. Han regnes som en av de første «moderne» arkeologer.[trenger referanse] Woolley ble slått til ridder i 1935.
Charles Leonard Woolley var prestesønn og bror til Geoffrey Harold Woolley og George Cathcart Woolley. Han fikk sin utdannelse ved St John's School i Leatherhead og New College i Oxford. Han ble interessert i utgravninger i ung alder.[trenger referanse]
I 1905 ble Woolley assistent ved Ashmolean Museum i Oxford. Etter forslag fra Arthur Evans fikk han ansvar for utgravningene av romerske funn i Corbridge for Francis Haverfield og begynte arbeidet der i 1906. T. E. Lawrence samarbeidet med Woolley ved utgravningene av hettittenes by Karkemisj i årene 1912-14.
Hans arbeide i Ur (som ansvarlig for et samarbeid mellom British Museum og University of Pennsylvania) begynte i 1922, og han gjorde viktige oppdagelser under utgravningene av kongegravene der, blant annet den såkalte kobberoksen[6] og et par Ram in a Thicket-figurer, hvorav en er havnet i British Museum og den andre i University of Pennsylvania Museum of Archaeology and Anthropology. Agatha Christies roman Murder in Mesopotamia var inspirert av oppdagelsen av disse kongegravene. Christie giftet seg senere med Woolleys unge assistent Max Mallowan.
Ur hadde gravsteder for det som kan ha vært sumeriske kongelige. Woolley oppdaget gravkamre med stiore materielle verdier. Her var store malerier som vitnet om den gamle sumeriske kulturs storhetstid, og smykker og kar og annet av gull og sølv. Den mest ekstravagante graven var «dronning» Pu-Abis grav, som ikke var blitt rørt av noen plyndrere. Inne i gravkammeret ble mange gjenstander i utmerket bevart tilstand funnet, blant annet et sylindrisk segl med hennes navn på sumerisk. Hennes legeme ble funnet sammen med to ledsagersker, som antagelig var blitt forgiftet for å kunne fortsette å tjene henne etter døden.[trenger referanse] Woolley klarte å rekonstruere Pu-Abis begravelsesseremoni fra gjenstander funnet i gravkammeret.
I 1936, etter oppdagelsene i Ur, forsøkte Woolley å finne forbindelser mellom de gamle egeiske og mesopotamiske sivilisasjoner. Dette førte ham til den syriske byen Al Mina. Fra 1937 til 39 arbeidet han på Tell Atchana.
Woolley var en av de første til å foreslå at den såkalte syndfloden, beskrevet i Første Mosebok, var en lokal oversvømmelse som han han hadde kommet frem til ved å finne et oversvømmelsesstratum i området rundt Ur: «...400 miles long and 100 miles wide; but for the occupants of the valley that was the whole world».[7]
Hans arkeologiske virke ble avbrutt av annen verdenskrig. Han ble etterhvert del av Monuments, Fine Arts and Archives Section av de allierte styrkene.[8] Etter krigen vendte han tilbake til Tell Atchana, der han arbeidet fra 1946 til 1949.[9]