Jean-Vincent Scheil | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 10. juni 1858[1][2][3][4]![]() Kœnigsmacker | ||
Død | 21. sep. 1940[1][2][3][4]![]() Paris[5] | ||
Beskjeftigelse | Antropolog, arkeolog, professor, geistlig, assyriolog, orientalist ![]() | ||
Utdannet ved | École pratique des Hautes Études | ||
Nasjonalitet | Frankrike | ||
Medlem av | Académie des inscriptions et belles-lettres (1908–1940) (membre ordinaire)[6] | ||
Utmerkelser | Offiser av Æreslegionen | ||
Jean-Vincent Scheil (født 10. juni 1858 i Königsmachern i Lorraine, død 21. september 1940 i Paris) var en fransk orientalist og romersk-katolsk prest tilhørende dominikanerordenen.
Han ble tidlig engasjert i forasiatisk arkeologi og medlem av det franske arkeologiske institutt i Kairo. Sammen med Jacques de Morgan ledet han de franske utgravninger i Susa i 1897 og følgende år. Blant de mange viktige funn gjort her, var det viktigste Hammurabis lovsamling, som Scheil fikk utgitt sammen med andre nyfunne kileskrifttekster i den av Morgan redigerte beretning om ekspedisjonen La Délégation en Perse.
Senere utgav han de assyriske lovtekster, Recueil de lois assyriennes (Paris 1921). Scheil var professor i assyriologi ved École des Hautes Études i Paris.