Focke-Wulf Fw 200 «Condor» (Kondor), var et tyskprodusert fire-motors fly fra Focke-Wulf som fløy for første gang 27. juli 1937. Flyet ble opprinnelig bygget som et langdistanse passasjerfly, og ved utbruddet av andre verdenskrig ble det benyttet som transportfly for forskjellige høytstående militære, deriblant Adolf Hitler og Heinrich Himmler. De fleste av flyene ble under krigen ombygd til langdistanse overvåknings- og bombefly, og utgjorde en stor trussel mot allierte konvoier.
Fw 200 var det første flyet som fløy non-stop mellom Berlin (Staaken) og New York. Flygningen som ble gjennomført av Lufthansa som en prøveflyvning med tanke på en ruteflyvning, ble gjennomført i tidsrommet 10.–14. august 1938. Sterk motvind førte til at turen til New York tok 24 timer og 36 minutter, mens returen under gunstige vindforhold ble gjennomført på 19 timer og 55 minutter. Condorflyet D-ACON med firemanns besetning var gjenstand for stor oppmerksomhet på begge sider av Atlanterhavet.
Ved utbruddet av andre verdenskrig hadde Japan bestilt en Fw 200 for militært bruk. Denne varianten, som ble designet av Kurt Tank, ble imidlertid holdt tilbake i Europa på grunn av krigen og dannet grunnlaget for videre produksjon av den militære varianten.
11. oktober 1944 falt et FW 200 ned i Lavangsfjorden i Lavangen. Ombord var 51 personer, alle omkom. 41 av disse var kvinner. Passasjerene var evakuert fra Finland.[1]
Fw 200 ble produsert i tre versjoner – A, B og C. Model A var et rent sivilt passasjerfly og ble benyttet av Lufthansa, DDL i Danmark og Syndicato Condor i Brasil. Model B og C ble brukt som langdistanse bombefly, rekognoseringsfly, troppe- og VIP-transportfly. Adolf Hitler benyttet en modifisert prototyp, en Fw 200 V1 som sitt personlige transportfly. Hans sete i kabinen var utstyrt med pansring og en automatisk fallskjerm. Flyet fikk navnet «Immelmann III», og hadde registreringsnummer «D-2600», som etterhvert ble forandret til «WL+2600» og til slutt «26+00».
Det eksisterer kun ett bevart eksemplar av denne flytypen. Dette eksemplaret ble hevet fra Trondheimsfjorden på slutten av 1990-årene, og transportert til Tyskland for restaurering ved Deutsches Technikmuseum i Berlin. En forespørsel om å få hente ned vingene fra en Fw 200 på Kvitanosi nær Voss for å komplementere denne restaureringen ble akseptert av Forsvarsmuseet i 2003. Planene ble imidlertid omgjort etter sterkt press fra lokalbefolkningen som ønsket at flyvraket skulle bli liggende som et turmål og krigsminne.
Tekniske data | |
---|---|
Mannskap | 5 – 7 |
Lengde | 23,46 m |
Vingespenn | 30,85 m |
Høyde | 6,3 m |
Vingeareal | 118,00 m² |
Vekt (uten last) | 12 951 kg |
Vekt (maksimalt) | 22 700 kg |
Motor | 4 × BMW-Bramo Fafnir 323R-2 (4 × 1 200 hk) |
Ytelser | |
Maksimal hastighet | 360 km/t |
Rekkevidde | 3 550 km |
Marsjhøyde | 5 800 m |
Klatrefart | 200 m/min |
Bevæpning | |
Maskingeværer | 1 × MG 151/15, 15 mm 5 × MG 15, 7,92 mm 1 × MG 131, 13 mm |
Maskinkanoner | 1 × MG 151/20, 20 mm |