Dommens dag (også kjent som Dommedag eller Den siste dom; hebraisk: יום הדין, Yom ha-Dīn; arabisk: یوم القيامة, Yawm al-Qiyāmah) er etter den kristne dogmatikk teologien om dommen den dag da Kristus ved alle tings ende og etter de dødes oppvåkning, ved sin gjenkomst på jorden skal holde dom over jorden og dens gode og onde mennesker. Tanker om de siste tider eksisterer også i andre religioner og kommer innunder det temaet som gjerne kalles eskatologi.
Kristendommen anser Jesu Kristi gjenkomst for å innebære den endelige dommen fra Gud over alle mennesker som noen gang har levd,[1][2] som resulterer i godkjenning av noen og straff for andre.[3] Konseptet finnes i alle de kanoniske evangeliene, særskilt i Matteusevangeliet:
Den kristne tradisjonen følges også av islam, der den er nevnt i det 43. kapittel (Az-Zukhruf) i Koranen, ifølge noen tolkninger.[5]
I kunstens fremstillinger er dommedag vanligvis fremstilt slik at Kristus sitter i midten på sin trone med en glorie. På hans høyre side blir de salige ført gjennom Himmelens porter, på hans venstre side drar djevler de fordømte inn i helvete.
Blant veggmalerier, miniatyrer og mosaikker allerede fra det 11. århundre og senere også ofte på kirkeportaler og i tavlebilder, er det tallrike fremstillinger av de mest fremragende kunstnere. Her kan nevnes Fiesole og Luca Signorelli i Orivetodomen, Michelangelo i Det sixtinske kapell i Roma, Hans Memling i Mariakirken i Danzig, Rubens i Pinakoteket i München, og Peter von Cornelius i Ludwikskirkens kor og tverrskip.