Arthur Nikisch | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 12. okt. 1855[1][2][3][4]![]() Mosonszentmiklós Lébény[5] Mosonmagyaróvár[6] Bučovice[4] | ||
Død | 23. jan. 1922[1][2][3][5]![]() Leipzig[7][5][8] | ||
Beskjeftigelse | Dirigent, pianist, universitetslærer ![]() | ||
Utdannet ved | Universität für Musik und darstellende Kunst Wien (–1873) | ||
Barn | Mitja Nikisch | ||
Nasjonalitet | Tyskland Ungarn Østerrike | ||
Gravlagt | Südfriedhof Leipzig | ||
Medlem av | Berlinfilharmonien | ||
Arthur Nikisch (ungarsk: Nikisch Artúr, født 12. oktober 1855 i Mosonszentmiklós (Lébényi Szent-Miklós), død 23. januar 1922 i Leipzig) var en ungarsk dirigent. Han var særlig kjent som tolker av verkene til Anton Bruckner og Peter Tsjaikovskij.
Nikisch giftet seg i juli 1885 med skuespillerinnen Amélie Heussner. Paret fikk to barn, Arthur Philipp Nikisch (jurist) og Mitja Nikisch (pianist og bandleder).
Nikisch studerte fiolin, klaver og komposisjon ved konservatoriet i Wien.[9] I perioden fra 1872 til 1877 spilte han først fiolin i forskjellige orkestre, blant annet i Wiener Hofopernorchester (idag Wiener Philharmoniker). Fra 1878 til 1889 var han første kapellmester ved Leipziger Stadttheater. Hans andre-kapellmester i perioden 1886-1888 var Gustav Mahler. Nikisch dirigerte 30. desember 1884 uroppførelsen av Bruckners 7. symfoni ved Leipziger Neue Theater.
Etter opphold som sjefdirigent ved Boston Symphony Orchestra) og som direktør ved Ungarns statsopera etterfulgte han i 1895 Carl Reinecke som kapellmester i Gewandhausorkesteret i Leipzig.[9] I denne stillingen ble han til sin død. Samtidig ble han i 1895 også sjefdirigent ved Berlinfilharmonien. Under hans opphold i Berlin gjorde orkesteret sitt første lydopptak av en fullstendig symfoni, den femte symfoni av Beethoven.
Nikisch var fra 1902 til 1907 direktør for konservatoriet i Leipzig.
Nikisch var en god venn av Alexander Frommermann, far til Harry Frommermann (1906–1975), som i 1927 grunnla Comedian Harmonists. Nikisch underviste den unge Harry i klaver.