Arild Sandvold | |||
---|---|---|---|
Født | 2. juni 1895[1][2]![]() | ||
Død | 12. aug. 1984[1][2]![]() | ||
Beskjeftigelse | Komponist, organist ![]() | ||
Nasjonalitet | Norge | ||
Gravlagt | Bekkelaget kirkegård (1984–) (Oslo)[3] | ||
Utmerkelser | Finlands løves orden St. Olavs Orden Hedersledamot (1951)[4] | ||
Arild Edvin Sandvold (født 2. juni 1895, død 12. august 1984) var en norsk organist og komponist. Mesteparten av sitt virke hadde han som domorganist og kantor i Oslo domkirke og som orgellærer på Oslo musikkonservatorium, nå Norges musikkhøyskole, i mer enn 50 år. Sandvold var dirigent for Cæciliaforeningen fra 1928 til 1957.
Sandvold studerte først noen år i Oslo hos blant andre Hilmar Grønner og Gustav Fr. Lange før han reiste til Leipzig der han studerte orgelspill hos Karl Straube. I Leipzig hørte Sandvold Max Regers orgelmusikk som øvde stor påvirkning på ham. Denne påvirkningen kommer tydeligst fram i det store orgelverket Introduktion og Passacaglia h- moll.
I 1949 ble Sandvold utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. I 1953 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av Finlands løves orden.[5] I 1964 ble han utnevnt til medlem av det svenske Kungliga Musikaliska Akademien. I 1965 ble Sandvold utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden. I 1970 var han en av mottakerne av St. Hallvard-medaljen.[6] Arild Sandvold var frimurer og mangeårig kantor i Den norske Frimurerorden.
Dette er et utdrag av Sandvolds opusliste: