Tituksen riemukaari (ital. Arco di Tito) on Rooman keskustassa Forum Romanumin kupeessa sijaitseva Jerusalemin valtauksen muistoksi pystytetty muistomerkki. Sen rakennutti keisari Domitianus edesmenneen [2] veljensä ja edeltäjänsä Tituksen kunniaksi vuonna 82 [3]. Riemukaaren läpi johtaa voitonparaateihin käytetty katu Via Sacra, ja kaari sijaitsee sen korkeimmalla kohdalla.
Tituksen riemukaari on varhaisin tunnettu esimerkki roomalaisten kehittämästä kompositatyylistä[4], joka on yhdistelmä korinttilaisesta ja joonialaisesta pylväsjärjestelmästä. Kaariaukon sisäseinillä on Jerusalemin temppelin ryöstösaalista vievää kulkuetta ja Tituksen yhdessä isänsä Vespasianuksen kanssa juutalaisista saavutetun voiton kunniaksi pitämää triumfia kuvaavat reliefit [5]. Holvin kasetoituun kattoon on kuvattu Tituksen jumalaksi julistaminen [5]. Pahoin rapistunut riemukaari, joka oli keskiajalla osa Frangipanien linnoitusta, restauroitiin paavi Pius VII:n aloitteesta täydellisesti 1817–1821. Arkkitehti Giuseppe Valadier purki monumentin osiin ja kokosi sen käyttäen puuttuviin attikan ja pilareiden ulommaisiin kulmiin uusia kivilohkareita travertiinista [5]. Alun perin kokonaisuudessaan valkeasta Pentelin marmorista rakennettu yksiaukkoinen riemukaari on 15,4 m korkea, 13,5 m leveä ja 4,75 m syvä [6].
Riemukaaren Colosseumin puoleisen julkisivun attikassa on suurikokoinen latinankielinen omistuskirjoitus: SENATUS POPULUSQUE ROMANUS DIVO TITO DIVI VESPASIANI FILIO VESPASIANO AUGUSTO (suom. Rooman Senaatti ja kansa, jumalalliselle Titukselle jumalallisen Vespasianuksen pojalle)[2]. Forum Romanumille päin antavan fasadin piirtokirjoitus ei ole säilynyt meidän päiviimme [5]. Sen sijaan toisella puolella on moderni muistokirjoitus restauroinnista: INSIGNE RELIGIONIS ATQVE ARTIS MONVMENTVM VETUSTATE FATISCENS PIVS SEPTIMVS PONTIFEX MAX(imus) NOVIS OPERIBVS PRISCVM EXEMPLAR IMITANTIBVS FVLCIRI SERVARIQVE IVSSIT ANNO SACRI PRINCIPATVS EIVS XXIIII (suom. Ajan hampaan heikentämä uskonnollinen ja taiteellinen monumentti korjattiin vanhan mallin mukaan paavi Pius VII:n käskystä hänen 24. hallintovuonnaan) [2].