Puoliso on termi, joka tarkoittaa aviopuolisoa, miestä tai vaimoa.[1] Termi on laajentunut käsittämään myös avopuolisoa ja sanan merkityksen laajeneminen on otettu huomioon myös Suomen kielen perussanakirjassa vuonna 1992.[2] Termiä käytetään myös laajemmassa merkityksessä, joskaan ei säädösterminä, avopuolisoista[1] ja samaa sukupuolta olevien parien parisuhteen osapuolista.[1][3][4][5]
Parisuhteen muoto voi Suomen lainsäädännössä vaikuttaa puolisoiden keskinäisiin velvollisuuksiin toisiaan kohtaan sekä oikeuksiin suhteessa viranomaisiin. Avioliitossa olevilla puolisoilla on Suomessa velvollisuus elättää toisiaan, kun taas avopuolisoilla ei kyseistä velvollisuutta pääsääntöisesti ole. Työmarkkina- ja toimeentulotukea haettaessa puolestaan avopuolisoiden ja aviopuolisoiden tulot vaikuttavat tuen saamiseen samalla tavoin. Rekisteröidyssä parisuhteessa eläviä puolisoita koskee pääsääntöisesti samanlainen lainsäädäntö kuin aviopuolisoita. Avioeroa voi hakea toinen puoliso yksin tai kummatkin puolisot yhdessä. Avoliiton purkautuessa puolisoilla voi olla oikeus viranomaisapuun yhteisen omaisuuden jakamiseksi, mikäli pariskunta on asunut yhdessä vähintään viisi vuotta tai puolisoilla on yhteisiä lapsia.[6]
Suomen avioliittolaki käyttää avioliiton solmineista osapuolista nimitystä puoliso. Lain mukaan puolisot ovat muun muassa keskenään yhdenvertaiset ja heidän tulee osoittaa keskinäistä luottamusta sekä toimia yhteisesti perheen hyväksi. Puolisoilla on myös oikeus päättää itse osallistumisestaan ansiotyöhön sekä toimintaan perheensä ulkopuolella. Avioliittolaki käyttää kihlautuneen pariskunnan osapuolesta nimitystä "kihlakumppani".[7]
Suomen verohallinnon mukaan puolisoilla "tarkoitetaan verotuksessa henkilöitä, jotka ennen verovuoden päättymistä ovat solmineet avioliiton". Rekisteröidyssä parisuhteessa elävät samaa sukupuolta olevat henkilöt rinnastetaan puolisoihin Suomen verotuksessa ja säännöksiä sovelletaan myös avioliitonomaisissa olosuhteissa yhteisessä taloudessa eläviin henkilöihin, mikäli he ovat "aikaisemmin olleet keskenään avioliitossa tai rekisteröidyssä parisuhteessa tai jos heillä on tai on ollut yhteinen lapsi." Mikäli aviopuolisot ovat asuneet erillään verovuoden ajan tai muuttaneet sen aikana pysyvästi erilleen ja se johtuu yhteiselämän lopettamisesta, ei verotuksessa sovelleta enää puolisoita koskevia säännöksiä. Puolisoita koskevia säännöksiä voidaan kuitenkin soveltaa, mikäli perheellä on useampi asunto tai puolisot vain työskentelevät eri paikkakunnilla. Mikäli toinen puolisoista ei ole yleisesti verovelvollinen, ei verotuksessa sovelleta myöskään puolisoita koskevia säännöksiä.[8]
Maahanmuuttoviraston mukaan Suomen kansalaisen tai Suomessa oleskeluluvan jo omaavan henkilön puolisoksi oleskelulupaa ulkomailta Suomeen haettaessa luetaan henkilö, joka on Suomen kansalaisen tai oleskeluluvan haltijan aviopuoliso, samaa sukupuolta oleva rekisteröity kumppani tai avopuoliso, joka on elänyt henkilön kanssa avioliitonomaisessa suhteessa yhdessä vähintään kaksi vuotta tai heillä on yhteisessä huollossa oleva lapsi.[9][10]