Tapio Kullervo Lahtinen (18. heinäkuuta 1922 Helsinki – 24. heinäkuuta 1996 Tampere) oli suomalainen sanoittaja ja säveltäjä. Lahtisen koko tuotanto on tehty salanimillä, joista eniten käytetty oli Kullervo. Muita hänen käyttämiään nimiä olivat Hilma Järvi, Ilpo Kallio, Pirkko Mäki, Pentti Rautio ja Juhani Sälö. Lahtisen tuotantoon kuuluu useita ”ikivihreiksi” muotoutuneita sanoituksia. Näitä ovat muun muassa Kullervo Linnan säveltämä ”Kultainen nuoruus” ja tanskalaisen Jacob Gaden tango ”Mustasukkaisuutta”. Hänen tunnetuin sanoituksensa lienee joululaulu ”Kulkuset”. Hänen sävellyksistään tunnetuimpia ovat ”Laulajan ystävä”, ”Suopursu” ja ”Pelimannin penkillä”, jotka kaikki ovat Helena Eevan sanoittamia.
Lahtinen oli alun perin muusikko: hän soitti sotavuosina Klaus Salmen jazzyhtyeessä. Hän myös opiskeli musiikkia Helsingin yliopistossa ja konservatoriossa. Sanoittajana Lahtinen aloitti Musiikki-Fazerilla vuonna 1946. Vuosina 1950–1961 hän toimitti Musiikki-Fazerin julkaisemia suosittuja ”Toivelauluja”-vihkoja sekä oli Musiikkiviestin toimittajana vuoteen 1961. Vuodesta 1966 hän toimi Yle TV2:n hallintoasiain hoitajana Tampereella ja samalla lopetti sanoittamisen.[1]
Vuosina 1948-1951 Lahtinen sanoitti Toivo Kärjelle 19 tämän sävellystä, tunnetuimpina "Köyhä laulaja" ja "Harhakuva" (1950).[2] Kun 1950-luvun alkuvuosina Lahtinen sävelsi ja Helena Eeva sanoitti, Kärki sovitti lähes kaikki kyseiset kappaleet.[3]
Lahtinen kertoi itse, että hänet innoitti iskelmärunoilijaksi hänen sodanaikainen muusikkotuttavansa Klaus Salmi, joka oli valitellut, ettei hyviin ulkomaisiin kappaleisiin ollut suomenkielisiä sanoja. Lahtisen eri nimimerkeillä sanoittamia kappaleita levyttivät muiden muassa Olavi Virta, Henry Theel, Erkki Junkkarinen ja Metro-tytöt. Lahtiselle oli tärkeää, että teksti sulautui täydellisesti säveliin ja kappaleen muotoon. Teksti ei saanut riidellä melodian kanssa, vaan laulun piti olla ennen kaikkea laulettava. ”Mustasukkaisuutta”-tangon Lahtinen kirjoitti nimenomaan Olavi Virran esitettäväksi.[4]
Tapio Lahtinen oli luonteeltaan hiljainen ja ujo, jopa arka, minkä vuoksi hän toimi vain nimimerkkien takana. Edes hänen sanoitustensa suuri menestys ei saanut häntä astumaan ulos kulisseista, vaan hän suojeli yksityisyyttään niin tarkoin, että suuri yleisö sai tietää hänen oikean nimensä vasta lukiessaan hänen muistokirjoituksiaan vuonna 1996. [5] Lahtinen on haudattu Honkanummen hautausmaalle Vantaalle.[6]
|