Peeter Saari (sündinud 2. juunil 1945 Tallinnas) on eesti füüsik, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 1986).[1]
Peeter Saari sündis kooliõpetajate perekonnas.[1] Ta lõpetas 1963. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja 1968. aastal Tartu Ülikooli teoreetilise füüsika erialal. Tööle asus Peeter Saari Eesti TA Füüsika Instituuti (praegu TÜ Füüsika Instituut), kus on töötanud üle neljakümne aasta eri ametikohtadel nooremteadurist instituudi direktorini. Füüsika Instituudi juures valmisid ka tema füüsika-matemaatikakandidaadi väitekiri teemal "Kuum luminestsents ja relaktsiooniprotsessid lisanditsentrites" ("Горячая люминесценция и процессы релаксации в примесном центре", 1972) ja füüsika-matemaatikadoktori väitekiri teemal "Kuum luminestsents ja relaksatsiooniprotsessid kristallides" ("Горячая люминесценция и процессы релаксации в кристаллах", 1980). 1994. aastal anti talle professori kutse. Ta on täiendanud end USA-s (1976 Pennsylvania Ülikoolis, 1985 New York City Technical College'is, 1994 Sandia National Labsis), lühemat aega ka Prantsusmaal, Jaapanis, Saksamaal jm.[1]
1968–1976 oli Saari FI noorem- ja vanemteadur, aastast 1976–2021 kristallide spektroskoopia (hiljems füüsikalise optika) labori juhataja, 1981–1988 FI direktor, 1970–1993 ka TÜ-s õppeülesande täitja, 1994–1997 erakorraline professor, 1997–2021 Tartu Ülikooli laineoptika professor. Alates 2021 Tartu Ülikooli emeriitprofessor.
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti 1986 füüsika alal. Ta kuulub akadeemias astronoomia ja füüsika osakonda. Oli aastatel 2004–2009 astronoomia ja füüsika osakonna juhataja.
Peeter Saari uurimisvaldkonnad on olnud orgaaniliste tahkiste lisandispektrid ja nende laienemise iseärasused, võnkerelaksatsioon tahkistes ning kuuma luminestsentsi jt resonantse hajumise komponentide eristamine tahkiste optilistes kiirgusspektrites, ülilühikeste optiliste impulsside ajalis-spektraalne diagnostika ja süntees, aegruumne holograafia, elektromagnetvälja võrrandite nn leviinvariantsed lokaliseeritud lahendid, nende realiseerimine ning rakendused optikas. Ta on nende uurimissuundade rajaja. 1968 avastas Saari koos Karl Rebase ja Vladimir Hižnjakoviga kristallide kuuma luminestsentsi[2] (avastus registreeriti 1981). Ta on avaldanud üle 160 teaduspublikatsiooni, enamik neist on ilmunud maailma juhtivates teadusajakirjades. Ta on juhendanud kuut magistranti ja üheksat doktoranti.[3]
Saari on olnud Eesti TA presiidiumi liige, astronoomia ja füüsika osakonna juhataja, juhatuse liige (2005–2019).[4] Aastail 1990–1993 oli ta Eesti Teadusfondi Nõukogu esimene esimees, 1989–1990 Eesti Teadlaste Liidu esimees[1] ja 1989–2009 volikogu liige ning Eesti Füüsika Seltsi juhatuse liige. Peeter Saari on olnud Eesti teaduse infrastruktuuri arendamise teekaardi komisjoni esimees (2009–2010), Eesti Teadusnõukogu, Riigi teaduspreemiate komisjoni, Eesti Vabariigi presidendi mõttekoja (2012–2016)[1] ning mitme teise üleriigilise tähtsusega komisjoni liige.[4] Ta on Ameerika Optika Ühingu, Euroopa Teaduste Akadeemia, Rahvusvahelise Rakendusoptika Ühingu liige.[1]
![]() |
Pildid, videod ja helifailid Commonsis: Peeter Saari |