Koot on endisaegne viljapeksuriist, mis koosneb pikast varrest ja selle otsa liikuvalt kinnitatud nuiast ehk kolgist. Oli laialdaselt tuntud Euroopas ja Ida-Aasias.[1]
Enne koodi tarvituseletulekut kasutati Eestis ühest puust koosnevat varta.[1] Hiljemalt 17. sajandist hakkas koot varta välja tõrjuma.[1] 19. sajandil oli koot levinud laialdaselt kogu Eestis. Koodiga peksti enamasti rukist, Kagu-Eestis ka suvivilja.[1]
Kolgi kinnitusviisi järgi eristati koote: