Hipsterlust seostatakse valdavalt noorte loominguliste inimestega, kes ihkavad autentsust. Hipsterlus on üks subkultuure. Hipsteri mõiste pärineb ingliskeelsest omadussõnast hip, mis tähendab "teadmuses olema", samuti "lahedust". 1940. aastatel olid hipsterid seotud eelkõige afroameerika džässikultuuriga, kuid 2000. aastatel võeti mõiste kasutusele uue noortekultuuri tähistamiseks.[1]
Hipsterit on raske määratleda, kuna pole kindlat, piiratud omaduste kogumit, mis teda identifitseeriks, samuti ei nimeta reeglina ka inimene ise end hipsterina.[2] Hipsterlus väljendub vastuoluliselt teatavate keskklassile vastanduvate, samas omaste tarbimisharjumuste, riietusstiili, käitumise ja kunstieelistustega. Piirkonniti võivad tunnused väljenduda erinevalt, seega on nii üleilmsed kui ka kohalikud hipsteri figuuriga seostatavad elemendid.[1] Üldiselt võib hipsteriks pidada alternatiivsust peavoolule eelistavat tänapäevast linnanoort, kes on kultuurihuviline ja kannab silmatorkavaid, stiilseid taaskasutatud rõivaid.[2] Taaskasutamine ei piirdu ainult riietega, taaskasutatakse ka seadmeid, sõidukeid või hüljatud tööstushooneid- ja piirkondi.[3]
Maailmavaateliselt lähtub hipster liberaalsusest, keskkonnateadlikkusest, humanismist.[3]
Üks hipsterlusega kaasnevaid nähtusi võib olla ka gentrifikatsioon, kui vanadesse ja mahakäinud linnaosadesse (Eestis näiteks Tallinnas Kalamaja, Tartus Supilinn) kolivad jõukad hipsterid, tõstes sellega vastava piirkonna kinnisvara hinda.[4] Autentsus ja alternatiivsus võib väljenduda käsitöö eelistamises masstoodangule – näiteks käsitööõlu.[5] Nii on koos hipsterlusega saanud populaarseks käsitööõlu, muutes sellega alternatiivse toote paradoksaalsel kombel masstoodanguks.[6]