Lev Vygotskij | |
---|---|
![]() | |
Personlig information | |
Født | לײב װיגאָד, Marcos Luzardo (luzardito) ![]() 5. november 1896 Orsja, Hviderusland ![]() |
Død | 11. juni 1934 (37 år) Moskva, Rusland ![]() |
Dødsårsag | Tuberkulose ![]() |
Gravsted | Novodevitjekirkegården ![]() |
Nationalitet | ![]() |
Ægtefælle | Rosa Nojevna Vygodskaja ![]() |
Familie | David Vygotskij (fætter), Jelena Kravtsova (barnedatter) ![]() |
Uddannelse og virke | |
Uddannelsessted | Moskvas statsuniversitet, Moskva bys folkelige universitet ![]() |
Beskæftigelse | Pædagog, fagbogsforfatter, universitetsunderviser, psykolog, antropolog, filosof ![]() |
Forskningsområde | Pædagogik Udviklingspsykologi |
Arbejdsgiver | Moskvas Statslige Institut for Eksperimentel Psykologi, Akademiet for kommunistisk uddannelse, Moskvas Stats Universitet, Eksperimentelle defektologi institut |
Elever | Natalja Aleksandrovna Mentjinskaja, Aleksandr Saporosjets, Aleksandr Lurija, Aleksej Leontjev, Lidija Bosjovitj ![]() |
Kendt for | Zonen for nærmeste udvikling |
Hovedværk | Tænkning og Sprog (1934) |
Påvirket af | Benedictus de Spinoza ![]() |
Information med symbolet ![]() |
Lev Semojnovitj Vygotskij (russisk: Лев Семёнович Выготский, tr. Lev Semjonovitj Vygotskij, den engelske transliteration: Lev Semyonovich Vygotsky ses også anvendt i Danmark; født 5. november 1896 i Orsja, Det Russiske Kejserrige, død 11. juni 1934 i Moskva, Sovjetunionen) var en sovjetisk psykolog som også i dag har stor betydning for udviklingspsykologi og pædagogik.
Vygotskij var en af de første psykologer som lagde vægt på mennesket som kulturvæsen. Han er særlig kendt for begrebet "Zonen for nærmeste udvikling", som i vore dage har fået en fornyet interesse under navnet stilladsering (en: "scaffolding", Jerome Bruner). Det er en balancegang mellem det barnet selv lærer og det barnet lærer med assistance fra mennesker i omverdenen.
Vygotskij var optaget af at højere mentale funktioner skabes på baggrund af kulturens samspil med de naturlige funktioner vi er født med.
Lev Vygotskij kan kategoriseres som en socialkonstruktivist, men nogle vil mene at hans forsøg på at skabe psykologi på historisk dialektisk materialisme er mere end begrebet socialkonstruktivisme rummer. En del socialkonstruktivister mener at vi erkender verden subjektivt, mens realisme i filosofisk forstand betyder, at vi erkender verden som den er. Vygotskijs tankegang er tættere på realismen end på subjektivismen som findes i socialkonstruktivismen. I det slægtskab, der trods alt findes mellem Vygotskij og socialkonstruktivister, er der en enighed om følgende: Mennesket har ikke en givet essens, et særligt medfødt indre. Tværtimod udvikler mennesket sig, og sit indre, i forhold til den kultur det lever og udvikler sig i.
Han var optaget af at læringen sker i et socialt samspil, en interaktion mellem individet og kulturen hhv. naturen. Eller med andre ord: ontogenese, sociogenese og fylogenese.
Han var sammen med Aleksej Leontjev og Aleksandr Lurija grundlægger af den kulturhistoriske skole, en marxistisk inspireret form for historisk dialektisk materialisme. Denne skole har igen fået betydning navnlig i USA, hvor Vygotskijs tanker oplever øget tilslutning blandt akademisk psykologer såsom udviklingspsykologen Michael Cole, æresdoktor ved Københavns universitet og den finske professor, Yrjo Engeström, der er æresdoktor ved Coles universitet i San Diego. Man kan sige at den kulturhistoriske skole er blevet revitaliseret i en knap så bastant marxistisk udgave, det omtales lidt spøgefuldt som "Marx-light". Meningen er at man stadig tænker dialektisk og kulturhistorisk men har forladt en firkantet sovjettro retorik og tankegang.
Begreb, betegnelse | Alternative betegnelser | Kort kommentar, beskrivelse eller introduktion | Link til engelsk wiki-artikel |
---|---|---|---|
Metode-OG-resultat | Tool-and-result |
Hermed hentydes til sådanne samspilsprocesser, hvor selve samspillet og processen er den metode og det redskab, man i situationen har brug for. Her undgår man bevidst den antagelse at man på forhånd ved hvordan et problem kan blive løst. Ved ikke at tænke i tool-for-result, men ved at være opmærksom i selve samspillet og processen opøves evnen til at kunne skabe de metoder og værktøjer, en praktiker har brug for. | |
Værktøj FOR at opnå et resultat | Tool-for-result |
Oftest tænker vi, at vi vil anvende en metode, et værktøj for at opnå et resultat. Ulempen kan være, at dette fokus på at vi skal vide hvad vi gør før vi gør noget, er, at vi dermed er på afstand af den egentlige proces, som vi ønsker med at være befordrende i forhold til. Se tool-and-result, hvor dette problem prøves overvundet. | Lois Holzman |
ZPD eller ZfnU | "Zonen for den nærmeste udvikling" (Zone of Proximal Development) |
At arbejde i eller med Zonen for den nærmeste udvikling - ZfnU - angiver at man bestræber sig på at lægge udfordringen blot en smule ud over elevens nuværende niveau. Antagelsen er så, at en succes vil befordre tillid og motivation hos eleven til at gå videre med nye opgaver. Begrebet kan tolkes forskelligt, i nogle udlægninger er læreren tilrettelægger af undervisningen, så denne "rammer" elevens Zone for nærmeste udvikling. I andre udlægninger er fokus mere på den sociale aktivitet mellem en (som også kan være en anden elev) der kan noget, som en anden ikke mestrer endnu. Sammen udfører de en handling, som den lærende hermed kun kan udføre, fordi han har en lærer, en kammerat i netop sin Zone for nærmeste udvikling. Det er et af de begreber i videnskaben psykologi, der er under stadig udvikling og diskussion. |
Zone of Proximal Development |
Den kulturhistoriske skole | Vygotskij-skolen "The school of Vygotsky" |
Vygotskij ønskede at nyskabe psykologien, så en dialektisk sammensmeltning af åndsvidenskab og naturvidenskab i en både/og tænkning kunne overvinde fortidens dualisme. I faget psykologi viste denne dualisme sig ved at nogle såsom behaviorisme opfattede sig selv som naturvidenskab, hvor i mod andre opfattede sig som humanistiske, det vil sige åndsvidenskabelige psykologer. Ifølge den kulturhistoriske skole kan begge retninger blive forenet i en kultur-natur-historisk dialektisk tænkning, der formår at arbejde med konkrete emner, såsom læring, udvikling, trivsel for belastede børn, etc., ved at kunne tænke både i objektive, subjektive og intersubjektive kategorier, i et samspil. | Cultural-historical psychology |
Kulturel formidling | Kulturel mediation | En vigtig pointe er at kulturens intentioner aflejrer sig i kulturens objekter, artefakter, og det særlig menneskelige ved vores perception er at vi kan "se" hvad meningen med artefakterne er, fx at en kop er til at drikke med, en kuglepen til at skrive med, osv. Derfor er det kulturens opgave at lære de nye medborgere, hvad tingene betyder. | Cultural Mediation |
Stilladsering |
stilladsering - scaffolding, | Et forsøg (af Jerome Bruner) på at arbejde videre med princippet om Zonen for den nærmeste udvikling, hvor den voksne eller den der mestrer noget en anden ikke mestrer endnu, stilladserer dennes udviklingsproces på en dynamisk måde, hvor udviklingen er resultat af et socialt samspil. | Instructional scaffolding Jerome Bruner |
Socialkonstruktivisme | Konstruktivisme (læringsteori) | Constructivism (learning theory) | |
Psykologiske værktøjer | Psychological tools | Category:Psychological tools | |
Systemisk teori | Systemisk teori opfatter samfundet som bestående af mange mindre og større systemer med egne normer, idealer, regler, sprogbrug mv., hvor det enkelte menneske indgår i et samspil med de systemer, vedkommende tilhører. | ||
Virksomhedsteori (Leontev) |
Activity theory | I Danmark og især ved Psykologisk Institut ved Aarhus Universitet har man allerede siden 1968 læst og studeret Vygotskij, Leontjev og Lurija, og det har ført til at en mindre gruppe forskere (Jens Mammen, Niels Engelsted, Henrik Poulsen, Mariane Hedegaard, m.fl.) har sluttet sig sammen under navnet: Virksomhedsteori, afledt af at Leontjev taler om virksomhed (på tysk: Tätigkeit) i sin videreudvikling af teorien. | Activity theory |
Vygotskij
Leontev og Lurija