Friderich Adolph Schleppegrell | |
---|---|
Personlig information | |
Født |
28. juni 1792 ![]() Brunlanes, Norge ![]() |
Død |
25. juli 1850 (58 år) ![]() Flensborg, Slesvig-Holsten, Tyskland ![]() |
Dødsårsag |
Skudsår ![]() |
Gravsted |
Flensborg Gamle Kirkegård ![]() |
Nationalitet |
![]() |
Ægtefælle |
Johanne Jacobine Margrethe baronesse Juel-Rysensteen (fra 1828) ![]() |
Uddannelse og virke | |
Beskæftigelse |
Officer ![]() |
Deltog i |
Slaget på Isted Hede, Treårskrigen ![]() |
Information med symbolet ![]() |
Friderich Adolph Schleppegrell (28. juni 1792 – 26. juli 1850[1]) blev født på Brunlaug ved Larvik i Norge som søn af generalmajor Otto Heinrich von Schleppegrell og dennes hustru Cathrine Abigael Zimmer. Han indgik ægteskab 25. juli 1828 med Johanne baronesse Juel, datter af major og baron Christian Frederik Juel af Rysensteen.
Han, Helgensen og Olaf Rye drog til Tyskland i 1815, hvor han lod sig hverve til den prøjsiske hær. Her deltog de tre venner en tid i de allieredes besættelsen af Frankrig. Herefter lod de sig ansætte i den danske hær og sluttede sig til det danske Auxillær Korps, som befandt sig i Nordfrankrig [2].
I 1820-1842 gjorde Schleppegrell tjeneste ved 3. Jyske Infanteriregiment i Aalborg som kaptajn og major. Byen hædrede i 1879 hans indsats med en statue i Kildeparken.[3]
Schleppegrell er især kendt for sin indsats i Treårskrigen, hvor han ved krigsudbruddet i 1848 som oberst fik kommandoen over venstre flankekorps. På baggrund af sin indsats blev han udnævnt til generalmajor i 1848.
Med denne titel blev han chef for 2. armedivision, der indledte angrebet ved Isted 25. juli 1850. Han blev hårdt såret under ledelsen af angrebet ved Øvre Stolk og døde næste morgen i Flensborg af sine sår. Der er flere versioner af hans død[4]. Den følgende af oberstløjtnant C. E. J Bülow (1814 - 1890) var en af de sidste, der var i nærheden af general Schleppegrell i hans sidste timer. Dette er hans beretning om Schleppegrells død[5]:
Otto Vaupel skrev flere bøger om krigen 1848 til 50. Oberst Büllows beretning var ikke med i hans lille bog fra 1875 om slaget ved Isted, men først i hans næste bog fra 1888, der omhandlede begge de slesvigske krige. Der er andre versioner som ikke bringes her, idet denne er en førstehånds beretning.
Hans fald er også omtalt i N.F.S. Grundtvigs "Kiærminde-Vise", ("Det var en sommermorgen" (1850)), om Slaget på Isted Hede, hvor det hedder:
![]() | Spire Denne militærrelaterede biografi er en spire som bør udbygges. Du er velkommen til at hjælpe Wikipedia ved at udvide den. | ![]() |