Hydroperoxyl | |
---|---|
![]() Strukturní vzorec | |
![]() Prostorový model | |
Obecné | |
Systematický název | Dioxidanyl |
Anglický název | hydroperoxyl |
Německý název | Hydroperoxyl-Radical |
Sumární vzorec | HO₂ |
Identifikace | |
Registrační číslo CAS | 3170-83-0 |
Vlastnosti | |
Molární hmotnost | 32,997 654 Da |
Disociační konstanta pKa | 4,88[1] |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Hydroperoxylový radikál, často označovaný jen jako hydroperoxyl, je vysoce reaktivní radikál složený z dvou atomů kyslíku a jednoho atomu vodíku se souhrnným chemickým vzorcem HO2. V chemii se obvykle označuje jako HO2• – znak bullet zde jako u jiných radikálů označuje nepárový elektron.
Tento radikál má velký význam v atmosférické chemii (např. při destrukci ozonu) a v molekulární biologii, kde ovlivňuje např. reakce na lipidové dvouvrstvě.
Hydroperoxylový radikál neexistuje v čisté formě, ale pouze v plynném prostředí (v přírodě v atmosféře) a v roztocích (obecně v elektrolytech).
Ve vodném roztoku je hydroperoxylový radikál v rovnováze se svou konjugovanou zásadou, superoxidovým aniontem:
Disociační konstanta pKa hydroperoxylového radikálu má hodnotu 4,88,[1] a proto je rovnováha této reakce posunuta výrazně vlevo: v roztoku se vyskytuje 99,7 % aniontů O2− a jen 0,3 % nedisociovaného HO2• .
Hydroperoxylový radikál je díky své vysoké reaktivitě jednou z významných látek v chemii atmosféry, kde se vyskytuje od troposféry až po vrchní část stratosféry a v omezené míře ještě výše.[2] Funguje zde jako jeden z meziproduktů chemických reakcí a celých cyklů.[3]
Hydroperoxylový radikál může v atmosféře vznikat několika způsoby.[2] Prvním z nich je reakce hydroxylového radikálu s ozonem.
Hydroxylový radikál se vytváří reakcí vodní páry s atomárním kyslíkem (který v atmosféře vzniká např. fotolýzou kyslíku ultrafialovým zářením):
V dalším korku hydroxylový radikál reaguje s ozonem
Druhým, obvykle méně významným zdrojem je reakce s produkty fotolýzy aldehydů. Příkladem může být reakce formaldehydu, nejjednoduššího aldehydu (hν zde značí působení světla, v tomto případě ultrafialového záření s vlnovou délkou pod 350 nm).
Oba produkty reagují s kyslíkem za vzniku hydroperoxylového radikálu:
Tato reakce mají význam v troposféře, protože aldehydy do stratosféry prakticky nepronikají.
Další reakcí je oxidace oxidu uhelnatého CO hydroxylovým radikálem
Vzniká také jako meziprodukt při oxidaci alkanů. Příkladem jsou reakce methanu CH4 – nejjednoduššího alkanu: methan se postupně oxiduje až na methoxylový radikál CH3O•, který další oxidací kyslíkem reaguje na formaldehyd HCHO a hydroperoxylový radikál:
V troposféře i ve stratosféře reaguje hydroperoxylový radikál s oxidem dusnatým NO (který se do ovzduší dostává především při spalování v elektrárnách, domácnostech i ve spalovacích motorech):[4]
Tato reakce v troposféře vytváří oxid dusičitý NO2, který je nebezpečný pro lidský organismus i pro životní prostředí. V stratosféře však tento proces odebírá z prostředí oxid dusnatý, který by jinak reagoval s ozonem O3 podle rovnice
a snižoval tak jeho množství v ozonové vrstvě.
V nižší stratosféře a v troposféře reaguje hydroperoxylový radikál přímo s ozonem za vzniku kyslíku a hydroxylového radikálu HO•:
V troposféře je tato reakce jedním ze dvou nejdůležitějších procesů, který snižuje koncentraci škodlivého troposférického ozonu.
Za určitých okolností – především v atmosféře s nízkou koncentrací oxidů dusíku – mohou hydroperoxylové radikály reagovat s hydroxylovým radikálem HO• za vzniku vodní páry a kyslíku[2]
nebo se slučovat navzájem
kdy vzniká plynný peroxid vodíku H2O2.