![]() Gromoboj | |
Základní údaje | |
---|---|
Typ | pancéřový křižník |
Uživatelé | ruské carské námořnictvo |
Zahájení stavby | 20. května 1898 |
Spuštěna na vodu | 21. května 1899 |
Uvedena do služby | 8. listopadu 1899 |
Osud | vyřazen |
Předchůdce | Rossija |
Následovník | třída Bajan |
Takticko-technická data | |
Výtlak | 12 360 t (standardní) 12 455 t (plný)[1] |
Délka | 146,6 m (max.) |
Šířka | 20,9 m |
Ponor | 7,92 m (max.) |
Pohon | 3 parní stroje s trojnásobnou expanzí, 32 kotlů 14 500 hp |
Palivo | 2400 t (uhlí) |
Rychlost | 19 uzlů |
Dosah | 8100 nám. mil při 10 uzlech |
Posádka | 874 |
Pancíř | 152mm boky 37–76mm paluba 51–127mm kasematy 305mm velitelská věž |
Výzbroj | 4× 203mm kanón (4×1) 16× 152mm kanón (16×1) 24× 76mm kanón (24×1) 12× 47mm kanón (12×1) 18× 37mm kanón (18×1) 4× 381mm torpédomet |
Gromoboj byl pancéřový křižník ruského carského námořnictva. Ve službě byl v letech 1899–1919. Nasazen byl jak v rusko-japonské válce, tak v první světové válce. Po vyřazení byl sešrotován.
Konstrukčně navazoval na předcházející křižník s dlouhým dosahem Rossija. Postavila jej ruská loděnice v Petrohradu. Stavba byla zahájena 20. května 1898, na vodu byl spuštěn 21. května 1899 a do služby byl uveden 8. listopadu 1899.[1]
Křižník byl vyzbrojen čtyřmi 203mm kanóny, šestnácti 152mm kanóny, dvaceti čtyřmi 75mm kanóny, dvanácti 47mm kanóny, osmnácti 37mm kanóny a čtyřmi 381mm torpédomety. Pohonný systém měl výkon 14 500 hp. Skládal se ze tří parních strojů s trojnásobnou expanzí a 32 kotlů Belleville, pohánějících tři lodní šrouby. Nejvyšší rychlost dosahovala 19 uzlů. Dosah byl 8100 námořních mil při rychlosti 10 uzlů.[1]
Gromoboj se účastnil rusko-japonské války. Byl součástí eskadry operující z Vladivostoku, tvořené pancéřovými křižníky Gromoboj, Rossija, Rjurik a chráněným křižníkem Bogatyr. V srpnu 1904 byl poškozen v bitvě u Ulsanu. Dne 23. května 1905 byl poblíž Vladivostoku poškozen minou. Po válce byl přesunut k baltskému loďstvu, v jehož řadách strávil první světovou válku. Za války sloužil především jako rychlá minonoska s kapacitou 200 min. V září 1917 křižník ovládli bolševici. V březnu 1918 byl společně s dalšími plavidly evakuován před zamrzlý Finský záliv z Helsinek do Kronštadtu. Zanedlouho byl přesunut do rezervy. Roku 1922 byl prodán k sešrotování.[1] Během vlečení k sešrotování v bouři ztroskotal u Liepāja, kde byl rozebrán.