![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (fr) Henri Georges Léon Clouzot ![]() 20 novembre 1907 ![]() Niort (França) ![]() |
Mort | 12 gener 1977 ![]() 17è districte de París (França) ![]() |
Sepultura | cementiri de Montmartre ![]() |
Dades personals | |
Nacionalitat | França |
Formació | Collège Sainte-Barbe École Libre des Sciences Politiques ![]() |
Activitat | |
Lloc de treball | França ![]() |
Ocupació | guionista, productor de cinema, director de cinema, realitzador ![]() |
Activitat | 1931 ![]() ![]() |
Obra | |
Localització dels arxius | |
Família | |
Cònjuge | Véra Clouzot (1950-1960) |
Germans | Marcel Clouzot ![]() |
Premis
| |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Henri-Georges Clouzot (Niort, 20 de novembre del 1907 − París, 12 de gener de 1977) fou un director, guionista i productor de cinema, francès. Autor de clàssics com ara Le Salaire de la peur o Les Diaboliques.
Després d'acabar els seus estudis, va treballar de periodista. En la dècada de 1930 va treballar a Berlín com a supervisor de doblatges. De tornada a França, va començar en el cinema escrivint guions, per a ell mateix i per a altres directors. El 1942, durant l'ocupació alemanya, el Ministeri de propaganda de Goebbels, va fundar la productora Continental-Films , creada per reemplaçar la producció de Hollywood, en la qual Clouzot va debutar com a director en L'assassí viu en la 21 (1942), per a després l'any següent filmar Le Corbeau pel·lícula que va causar polèmica, rebent Clouzot crítiques pel tema que tracta: la misèria moral dels habitants d'un poble francès. La pel·lícula va ser titllada de col·laboracionista, i li va costar al director certa marginació en l'ambient del cinema francès.[2]
Tanmateix aviat va reprendre la seva activitat, i algunes de les seves següents pel·lícules van ser premiades en diversos festivals (Premi Internacional al millor director del Festival de Venècia per En legítima defensa (1947), i Lleó d'Or del mateix festival, per Manon (1949). Va fundar llavors una productora pròpia, Vora Films (per la seva esposa, l'actriu Véra Clouzot).[3]
En la dècada de 1950, va dirigir el llargmetratge Le Salaire de la peur, que va ser premiat en el Festival de Berlín i en el Festival de Cannes, seguit de Les Diaboliques (1954), el documental Le Mystère Picasso (1956) i el film La veritat (1960), amb la participació de Brigitte Bardot.
Va morir a París el 12 de gener de 1977.
Clouzot estava situat entre el primer cinema francès i la nouvelle vague. No va ser un revolucionari del llenguatge cinematogràfic, però sí que va crear atmosferes opressives i sòrdides, i personatges d'instints primaris i ambivalència moral. N'havia llegit moltes, de novel·les policíaques (especialment perquè la tuberculosi el va tenir al llit durant alguns anys) i aquestes van forjar la seva perspectiva negativa de la societat.
![]() |
A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Henri-Georges Clouzot |