El ball de pastorets és una dansa tradicional que es balla a moltes poblacions del Penedès i del Camp de Tarragona.
La referència més antiga d'aquest ball es troba a Tarragona del 1633. Les següents, del ball de pastorets de Valls el 1635 i el ball de pastorets de Reus el 1725. Al segle xix el ball es va anar estenent del Camp de Tarragona cap al Penedès, ballant-se bàsicament en poblacions importants d'aquestes comarques.[1] A partir de principis del segle XX aquest ball comença a desaparéixer i als anys 50 l'única població amb el ball viu era Sitges. A finals dels anys 60 del segle xx, el ball es va introduir a la població veïna de Sant Pere de Ribes.[2] Amb la tornada de la democràcia, es va recuperar el ball a Vilanova i a Vilafranca,[1] prenent com a model la colla sitgetana. A partir d'aquí, i de manera similar amb el que va passar amb les colles de ball de bastons o de diables, va començar una expansió de recuperació del ball en ciutats on s'havia ballat i l'estrena d'aquests balls en pobles que havien assolit una població important.
Es tracta d'un ball parlat, amb un repertori de personatges: rabadà, majoral i pastors. En algunes poblacions hi ha la figura de la pastora. En el ball parlat es reciten versos on s'escenifica la vida del grup de pastors, com en les poblacions del Garraf i Igualada. En algunes poblacions com Valls, Reus, Tarragona o l'Arboç, s'han substituït per versos satírics després de la seva recuperació. També hi ha el cas d'alguna població on no s'han recuperat o creat els versos, com Vilafranca del Penedès.[3] Tot i això, en totes les poblacions, el rabadà recita un vers fix lloant al patró de la localitat des de dalt de la bóta, una figura del ball on la resta de balladors alcen el rabadà que s'aguanta sobre els pals.
La indumentària principal del ball de pastorets és un pal de fusta de més d'un metre de llargària, que s'aguanta amb les dues mans, amb el qual es pica a terra i amb els altres pastors, generalment en forma de sotacama. La indumentària habitual dels balladors és un mocador, barret de palla, camisa blanca, armilla, sarró, carbasseta, faixa, fuet, pantalons llargs blancs, camalls, mitjons i espardenyes de vetes.
La música en la majoria de poblacions és l'originària de Sitges, una variació de la cançó Pastoret d'on vens, de la mateixa manera que moltes danses també ho són. Solen acompanyar als pastorets una mitja cobla, és a dir: sac de gemecs, flabiol i tamborí. Anys enrere, per manca de músics, s'havia arribat a tocar amb gralla.
Localitats on es balla actualment:
Antigament s'havia ballat a Alcover, Alforja, Falset, la Pobla de Montornès i la Selva del Camp.[1]
En totes les localitas, el rabadà dels pastorets pronuncia unes paraules sobre la bota, construcció feta posant els pals els uns sobre els altres. En algunes poblacions es limita amb un simple "Visca la Festa Major!", mentre que en altres poblacions pronuncia un vers. A totes les poblacions del Garraf el vers és sempre el mateix, però en altres poblacions, el vers canvia cada any. En tot cas, el públic respon al vers cridant "visca".
Per la Mare de Déu d'Agost
sortim tots a ballar,
i amb joia i goig
a Santa Maria volem venerar.
En aquest gran dia
diem amb clamor:
Glòria a Santa Maria
i visca la Festa Major!
Gloriós Sant Bartomeu,
que d'Igualada n'ets patró,
visca el Ball de Pastorets
i visca la Festa Major!
Ribetans en aquest dia
celebrem Festa Major,
en tots els pobles que aneu
no en trobareu de millor.
Des de dalt d'aquests garrots
saludo les autoritats,
els amics, el poble, a tots.
Que Sant Pere, nostre Patró
ens uneixi en germanor.
Visca la Festa Major!
Santa Margarida d'Antioquia,
patrona de la nostra població,
guarniu els carrers d'alegria i
Visca la Festa Major!
Venturosa i de primera
és la festa d'aquest any.
La gentada forastera
Va cada any fent-se més gran.
Perquè el nostre patró sant
i la Verge del Vinyet
tingui uns pastorets
protegits com angelets
Oh gloriós Sant Bartomeu,
que de Sitges n'ets patró,
visca la Festa Major!
Gloriós Sant Fèlix,
que de Vilafranca n'ets patró,
visca la Festa Major!
Verge Santa de les Neus,
per sempre sigueu alabada.
Volgueu que l'any que ve
tornem a fer la ballada.
Visca la Festa Major!